УХВАЛА

25 червня 2020 року 
м. Київ
справа № 640/12221/19
адміністративне провадження № К/9901/15370/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Калашнікової О.В.,
суддів: Білак М.В., Губської О.А., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Держпраці у Київській області
на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2020 року
у справі № 640/12221/19
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Держпраці у Київській області
про скасування наказу
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Київській області (надалі - скаржник, відповідач), в якому просив суд:
- скасувати наказ Головного управління Держпраці у Київській області №209-к від 24 червня 2019 року, яким накладено на ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 березня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2020 року, апеляційну скаргу позивача задоволено, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 березня 2020 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано Наказ Головного управління Держпраці у Київській області «Про застосування дисциплінарного стягнення» від 24 червня 2019 року №209-к, яким до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани.
У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2020 року, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 березня 2020 року залишити без змін.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою Суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства   України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
В свою чергу, відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Згідно з положеннями частини четвертої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Положення вказаної правової норми процесуального закону узгоджуються з приписами частини четвертої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, яка відносить справи в аналогічних спорах до переліку справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
У цій справі, суд першої інстанції, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. Предмет спору цієї справи не містить ознак, за яких її не можна було розглядати за правилами спрощеного провадження.
Доводи касаційної скарги про наявність підстав для касаційного оскарження, передбаченого підпунктами «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, відхиляються Верховним Судом, оскільки аргументи заявника щодо винятковості справи і суспільного інтересу зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій.
Передбачені у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які виключають відмову у відкритті касаційного оскарження у справах розглянутих за правилами спрощеного провадження, судом не встановлені, таких застережень касаційна скарга також не містить.
Згідно з пунктом першим частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Головного управління Держпраці у Київській області на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2020 року у справі № 640/12221/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Київській області про скасування наказу.
Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	О.В. Калашнікова М.В. Білак   О.А. Губська