РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2020 року
м. Рівне

Справа № 565/1699/19
Провадження № 22-ц/4815/649/20

Справа № 565/1699/19
Провадження № 22-ц/4815/649/20

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
               
головуючого судді -                         Шимківа С.С.,
суддів: -                   Бондаренко Н.В., Хилевич С.В., 
секретар судового засідання - Шептицька С.С.,

учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Кругліцькою Валентиною Михайлівною на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17 лютого 2020 року (ухвалене у складі судді Демчини Т.Ю.) у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості частки та припинення права на частку в спільному майні,-

       в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення свого права на Ѕ частку у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 та стягнення з ОСОБА_2 на його користь грошової вартості цієї частки. 
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що сторони є співвласниками вищезазначеної однокімнатної квартири з частками по Ѕ, його частка не може бути виділена в натурі, проживати у квартирі разом з ОСОБА_2 він не може, не може володіти та користуватись своєю власністю, що відповідно до ст. 364 ЦК України є підставою для задоволення позову.
Просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошову вартість його частки в спільній квартирі в сумі 189316,50 грн..
Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17 лютого 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості частки та припинення права на частку у спільному майні - відмовлено за недоведеністю позовних вимог.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав належних та допустимих доказів в обґрунтування вартості його частки у спільній квартирі.
Не погоджуючись із вказаними рішеннями місцевого суду, представник  ОСОБА_1 - адвокат Кругліцька Валентина Михайлівна оскаржила його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги інформацію ФОП ОСОБА_3 від 02 квітня 2019 року щодо середньоринкової вартості однокімнатної квартири по АДРЕСА_1 .
Вважає, що розгляд справи відбувся із надто суворим дотриманням судом правил процесуального законодавства. В судовому засіданні представник позивача не заперечувала щодо проведення експертизи про визначення ринкової вартості Ѕ частини спірної квартири, що може свідчити про фактичне клопотання на проведення такої процесуальної дії. 
За таких обставин, вважає, що розгляд справи за наявними в ній матеріалами, був здійснений судом передчасно.
Просила скасувати рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17 лютого 2020 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
       Сторони в судове засідання не з"явилися. Вони були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Їх неявка не перешкоджає судовому розгляду. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
Зі змісту договору купівлі-продажу квартири від 14 травня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Полюхович В.А., вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбали у приватну спільну часткову власність у рівних долях квартиру АДРЕСА_1.
Право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстроване у передбаченому законодавством порядку, про що свідчить Інформація з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 151809437 від 03 січня 2019 року, з якої вбачається внесення 15 квітня 2005 року до Реєстру прав власності на нерухоме майно записів про реєстрацію права приватної спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вищезазначену квартиру з частками по Ѕ. 
Відповідач - ОСОБА_2 після укладення шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_2 . 
З довідки відділу реєстрації виконавчого комітету Вараської міської ради №54/04 від 03 січня 2019 року вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , сина останньої ОСОБА_6 та матері сторін ОСОБА_7 ..
У вказаній квартирі на момент розгляду справи фактично проживають відповідач ОСОБА_2 , її неповнолітні діти ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , а також її чоловік. 
Позивач ОСОБА_1 разом з дружиною ОСОБА_9 та неповнолітніми дітьми ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , проживають в АДРЕСА_3 , за місцем реєстрації дружини позивача. 
З довідки відділу реєстрації виконавчого комітету Вараської міської ради № 117-03 від 09 січня 2020 року вбачається, що за вищезазначеною адресою зареєстроване також місце проживання батьків дружини позивача та її брата. 
Іншого житла позивач не має. 
Як вбачається з посвідчення серії НОМЕР_1 , дочка позивача ОСОБА_10 , 2004 р.н., є дитиною-інвалідом. З наданих медичних документів про стан здоров`я іншої дитини позивача - дочки ОСОБА_11 , 2009 р.н., вбачається, що дитина має тяжкі хронічні захворювання.
Позивач ОСОБА_1 у спірній квартирі не проживає через неможливість спільного користування квартирою разом з сім`єю ОСОБА_2 з огляду на недостатність місця для проживання обох співвласників та членів їх сімей в однокімнатній квартирі, а також наявністю у нього неприязних відносин з чоловіком ОСОБА_2 ..
З вищевказаних обставин слідує, що обидва співвласники з рівними частками у праві спільної часткової власності на квартиру мають сім`ї, у яких виховують по двоє дітей, доказів наявності у них іншого житла суду не надано. 
Разом з тим, право володіння та користування усією квартирою, у тому числі часткою, яка належить позивачу ОСОБА_1 , фактично здійснює ОСОБА_2 та члени її сім`ї. 
Вищенаведені обставини сторонами не заперечуються.
Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За положеннями ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Згідно зі ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.
Як вбачається з технічного паспорту на спірну квартиру, виготовленого КП «Кузнецовське міське бюро технічної інвентаризації» 25 лютого 2005 року, вказана квартира посімейного заселення розташована на 2 поверсі 9-поверхового багатоквартирного залізобетонного панельного будинку, має загальну площу 41,0 кв.м. та складається з однієї кімнати житловою площею 20,0 кв.м., кухні площею 7,2 кв.м., сполученої вбиральні площею 3,4 кв.м., коридору площею 6,0 кв.м. та вбудованої шафи площею 3,9 кв.м., обладнана балконом площею 3,9 кв.м..
Оскільки спірна квартира знаходиться в багатоквартирному будинку і складається з однієї кімнати, місцевий суд дійшов вірного висновку про неможливість влаштування другого входу та перепланування вказаного об`єкту у два ізольованих житлових приміщення, які б відповідали санітарним та будівельним нормам та правилам, встановленим для житла. 
З огляду на викладене, у розумінні ст. 183 ЦК України, спірна квартира є неподільною річчю, оскільки її неможливо поділити в натурі без втрати її цільового призначення.
З наведеного вбачається, що ОСОБА_2 порушує принцип рівності прав співвласників, у той час як правовий режим спільної часткової власності повинен враховувати інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших.
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що право ОСОБА_1 , як співвласника, на виділ частки у праві спільної часткової власності на неподільну річ шляхом отримання грошової компенсації вартості такої частки, за умови неможливості спільно користуватися майном, не може бути обмежене, і такому праву співвласника ОСОБА_1 кореспондується обов`язок співвласника ОСОБА_2 сплатити відповідну грошову компенсацію.
У іншому випадку спір залишається невирішеним, а ОСОБА_2 і надалі володітиме та користуватиметься спільною квартирою як особистою власністю, що має наслідком істотний дисбаланс прав сторін як співвласників.
Таким чином, ОСОБА_1 , на підставі ст. 364 ЦК України, має право вимагати припинення права на свою частку у праві спільної часткової власності з виплатою йому грошової компенсації вартості цієї частки, а ОСОБА_2 зобов`язана таку вимогу ОСОБА_1 задовольнити.
Розмір грошової компенсації дорівнює ринковій вартості частки ОСОБА_1 у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 .
На підтвердження ринкової вартості Ѕ частки вищезазначеної квартири позивачем, на адвокатський запит, надано відповідь експерта ФОП ОСОБА_3 № 01-04/3-В від 02 квітня 2019 року, з якої вбачається, що станом на 02 квітня 2019 року середньоринкова вартість однокімнатної квартири по м-ну Вараш в м. Вараш обчислена ним згідно даних пропозицій, взятих з оголошень, складає 378633,00грн.. 
Вказана інформація щодо середньоринкової вартості однокімнатної квартири, правомірно не взята судом до уваги, з огляду на те, що для встановлення справедливого розміру грошової компенсації на Ѕ частки спірної квартири, необхідне встановлення вартості останньої, і така вартість повинна визначатись за результатами проведення експертизи.
Тому, наданий позивачем документ в обґрунтування вартості його частки у спільному майні є недопустимим доказом.
З матеріалів справи вбачається, що в ході розгляду справи місцевим судом, стороні позивача судом було роз`яснено право подати клопотання про призначення у даній цивільній справі судової експертизи з метою визначення ринкової вартості Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 . 
Такого клопотання ні позивачем, ні його представником, під час розгляду справи місцевим судом, у встановленому ЦПК України порядку, заявлено не було.
Будь-яких доказів неможливості заявлення такого клопотання в суді першої інстанції чи наявність виняткових обставин поважності причин непроведення вказаної експертизи, під час розгляду справи в суді першої інстанції, заявником не надано.
Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.
Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Кругліцькою Валентиною Михайлівною залишити без задоволення, а рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17 лютого 2020 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий-суддя                                         С.С. Шимків
Судді:                                                                 Н.В. Бондаренко
                                                                                С.В. Хилевич