Ухвала
Іменем України 
06 серпня 2020 року
м. Київ
Справа № 214/4009/19
Провадження № 51 – 2821 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргузасудженого ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 01 червня 2020 року, 
встановив:
Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 грудня 2019 року ОСОБА_4 засуджено за ст. 286 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 рік та покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 ч. 1 п.п. 1, 2 КК України. 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 березня 2020 року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_4 , прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, та потерпілої                                      ОСОБА_5  залишено без задоволення, а вирок Саксаганського районного суду                м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 грудня 2019 року щодо ОСОБА_4 залишено без зміни.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01 червня 2020 року в порядку ст. 380 КПК України відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4  про роз`яснення ухвали Дніпровського апеляційного суду від 04 березня 2020 року.
У касаційній скарзі порушується питання про перевірку вказаної ухвали апеляційного суду від 01 червня 2020 року в касаційному порядку. Засуджений ОСОБА_4 посилаючись на ст. 413 ч. 1 п. 3 КПК України, просить скасувати або змінити її, обґрунтовуючи свою вимогу тим, що з вироку та ухвали йому не зрозуміло чи позбавлено його права керувати транспортними засобами чи все ж таки звільнено від його відбування як додаткового покарання на підставі ст. 75 КК України. 
Перевіривши доводи касаційної скарги, долучені до неї копії ухвал, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.
Пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК України передбачено, що суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає. 
Відповідно до ст. 418 ч. 2 КПК України судові рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються, проголошуються, видаються, роз`яснюються або надсилаються учасникам судового провадження в порядку, передбаченому статтями 368-380 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 380 КПК України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.
Апеляційний суд, розглядаючи заяву засудженого ОСОБА_4 про роз`яснення ухвали Дніпровського апеляційного суду від 04 березня 2020 року врахував зазначені вимоги процесуального закону з огляду на таке.
З копії ухвали апеляційного суду вбачається, що 21 травня 2020 року засуджений ОСОБА_4  звернувся до Дніпровського апеляційного суду із заявою про роз`яснення ухвали апеляційного суду від 04 березня 2020 року у кримінальному провадженні щодо нього в частині виконання рішення суду, а саме додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. Однак,  з резолютивної частини ухвали апеляційного суду від 04 березня 2020 року вбачається, що окремого рішення про додаткове покарання апеляційним судом не приймалося і не виносилося. Цією ухвалою залишено без зміни вирок суду, яким  ОСОБА_4 засуджено за ст. 286 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік та на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 рік та покладено на нього обов`язки, передбачені                 ст. 76 ч. 1 п.п. 1, 2 КК України.  
Враховавши зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви засудженого ОСОБА_4 , оскільки судове рішення є зрозумілим і роз`яснення не потребує, а зазначені ним мотиви у заяві не є підставою для його роз`яснення.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст.ст. 370, 380, 418 КПК України. 
Враховуючи викладене, з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.
Питання пов`язані із виконанням вироку, які можуть виникати у осіб, вирішуються в порядку, передбаченому ст. 539 КПК України.  
Керуючись ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України, Суд   
постановив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 01 червня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3