ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 652/352/20
Головуючий в 1 інстанції: Дригваль В.М.
Провадження № 33/819/252/20
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2020 року
Суддя Херсонського апеляційного суду Гемма Ю.М.,
за участю захисника Лантуха О.О.,
Маслова В.А., якого притягнуто до адміністративної відповідальності,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Херсоні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника Лантуха О.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Високопільського районного суду Херсонської області від 09 червня 2020 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо:
        ОСОБА_1 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Архангельське Високопільського районного суду Херсонської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

в с т а н о в и в:

       Цією постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

        ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 03.05.2020 року о 21.15 год. по вул. Визволителів в смт. Чаплинка керував автомобілем ВАЗ-2108 д/н НОМЕР_1 та в ході спілкування мав явні ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини роту, хитка хода, почервоніння очей та у встановлений законом спосіб відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

       Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, в апеляційній скарзі захисник Лантух О.О. в інтересах ОСОБА_1 посилається на те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Свої доводи мотивує тим, що відеозаписом, доданим до протоколу, не підтверджено керування ОСОБА_1 транспортним засобом та момент зупинення транспортного засобу працівниками поліції. Також не відображено пропозицію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотесту та в медичному закладі, вилучення транспортного засобу та посвідчення водія. Зафіксовано лише факт відкриття працівником поліції дверей автомобіля, де спав ОСОБА_1 , який пояснив, що в нього закінчився бензин і він чекав на приїзд родичів, про що він зазначив при складанні протоколу та в судовому засіданні. Зазначає, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, наявний лише в діях особи, яке керує транспортним засобом, а не під час перебування за кермом навіть з увімкненим двигуном. Вважає, що вимога поліцейських щодо проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння була безпідставною, оскільки може бути пред`явлена лише особі, яка керує транспортним засобом. В порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора та не надано направлення на медичний огляд. Зазначає, що рапорт начальника СРПП №1 Високопільського ВП не є доказом в справі, пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 викладено в запропонованих співробітниками поліції бланках. Протокол про адміністративне правопорушення без сукупності інших доказів не є беззаперечним доказом у справі. Матеріали справи не містять доказів відсторонення особи від керування транспортним засобом, передачі керування іншій уповноваженій особі, а також вилучення посвідчення водія, що викликає сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення. Просить оглянути в судовому засіданні відеозапис DVD, наявний в матеріалах справи, скасувати постанову суду першої інстанції та на підставі п.1 ст.247 КУпАП закрити провадження в справі.

       Заслухавши пояснення захисника Лантуха О.О. та Маслова В.А., які підтримали апеляційні вимоги, наведені в апеляційній скарзі захисником, просили їх задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов такого висновку.

       В апеляційній скарзі апелянтом заявлено клопотання про огляд в судовому засіданні відеозапису DVD, наявного в матеріалах справи. Вказаний відеозапис був предметом дослідження у суді першої інстанції, а також його оглянуто судом апеляційної інстанції під час перевірки матеріалів справи. Повторне дослідження доказів не є обов`язком суду апеляційної інстанції, така позиція узгоджується з правовим висновком у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 09 липня 2019 року у справі № 676/603/17 (провадження № 51-392км19), а тому відсутні об`єктивні підстави для огляду в судовому засіданні відеозапису.

       Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
       Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
       Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

       Як убачається з матеріалів справи судом першої інстанції дотримано вищевказаних вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення. 

       Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Згідно із п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
       Розділом III Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказами МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, регламентовано порядок проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів.
       
Зазначені вище вимоги закону як поліцейськими під час складання протоколу про адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_4 , так і судом першої інстанції під час встановлення фактичних обставин справи, дотримано в повному обсязі.

       Як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення, 03.05.2020 року о 21.15 год. ОСОБА_4 по вул. Визволителів в смт. Чаплинка керував автомобілем ВАЗ-2108 д/н НОМЕР_1 та в ході спілкування мав явні ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини роту, хитка хода, почервоніння очей та у встановлений законом спосіб відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України. (а.с.3)

       Згідно доданого до матеріалів справи відеозапису з місця події на одному із файлів зафіксовано рух автомобіля ВАЗ 2108 д/н НОМЕР_1 , на іншому факт керування вказаним транспортним засобом саме ОСОБА_1 , а тому доводи захисника про те, що жодними доказами не підтверджено факт керування ним транспортним засобом, не заслуговують на увагу.
Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, підтверджено письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.4)
Допитаний в суді першої інстанції ОСОБА_1 не оспорював обставини відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, вказував лише про те, що транспортним засобом не керував.
       Отже, у працівників поліції були законні підстави вимагати від водія ОСОБА_1 пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, від якого він відмовився, та для складення протоколу про адміністративне правопорушення. 
       При складанні протоколу ОСОБА_1 були роз`ясненні права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, але він відмовився надавати пояснення по суті правопорушення, будь-яких зауважень щодо змісту протоколу від нього не надходило, тобто він реалізував своє право на захист. 
       Тому доводи апелянта про те, що при складанні протоколу поліцейськими були порушені його процесуальні права, слід визнати такими, що не відповідають дійсності.
       Протокол про адміністративне правопорушення складено з дотримання вимог  ст.ст.254, 256 КУпАП, та додані до нього пояснення свідків, відеозапис, є належними та допустимими доказами, які у своїй сукупності викривають ОСОБА_1   у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому доводи апелянта про їх неналежність та недопустимість слід визнати голослівними.
       Не приймаються до уваги доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 при складанні протоколу відносно нього надав пояснення про те, що лише спав в автомобілі, в якому закінчився бензин та чекав приїзду родичів, оскільки це жодними доказами не підтверджено.
Зі змісту протоколу вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від надання будь-яких пояснень, з відеозапису з місця події випливає, що ОСОБА_1 поводив себе зухвало з працівниками поліції, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, жодних пояснень не надавав.
Оскільки факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом повністю підтверджений під час перевірки матеріалів справи, тому доводи апелянта про те, що відеофайлами не зафіксовано рух автомобіля, а отже не доведено факт керування автомобілем, не відповідають дійсності.
Неспроможними є доводи захисника про те, що працівниками поліції в порушення положень, визначених Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці із застосування газоаналізатора та пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. 
       Так, під час перевірки матеріалів провадження, зокрема, відеозапису вбачається, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у визначеному законом порядку, але в цей час ОСОБА_1 , демонструючи свою зухвалу поведінку, не надаючи працівникам поліції можливості оголосити пропозицію проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосування алкотестеру Драгер або проходження огляду в медичному закладі, висловив категоричну відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. 
Апеляційний суд вважає, що з боку працівників поліції було вжито всіх заходів для пред`явлення вимоги щодо проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, і це не свідчить про недотримання ними порядку, передбаченого вказаною Інструкцією.
       Вказівки апелянта про те, що свідками підписано бланки в надрукованій формі про відмову особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, не спростовують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки жодним нормативно-процесуальним документом не встановлено імперативних вимог до оформлення пояснень свідків у справі про адміністративне правопорушення.
Посилання апелянта на те, що рапорт не є доказом в справі, не спростовують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки його вина підтверджується протоколом про вчинення адміністративного правопорушення, доданим до нього відеозаписом, поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
       Надуманими є доводи апелянта про те, що в порушення вимог ст.266 КУпАП ОСОБА_1 не було відсторонено від керування, оскільки від огляду на стан алкогольного сп`яніння той відмовився, а відповідно до положень вказаної норми відсторонення осіб від керування транспортними засобами проводиться в разі згоди водія пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. 
       Крім того, не заслуговують на увагу вказівки захисника про те, що ні транспортний засіб, ні посвідчення водія не вилучались, оскільки з підстав відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не доведення факту, що особа перебуває в стані алкогольного сп`яніння, у працівників поліції відсутні підстави для вчинення таких дій.
       Інших доводів щодо оспорювання фактичних обставин справи та незаконності судового рішення, апелянтом не наведено.
Зважаючи на викладене вище, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, дослідивши всі зібрані у справі докази, дав їм належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Тому доводи захисника в інтересах ОСОБА_1 про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та недоведеність його винуватості, не ґрунтуються на матеріалах справи.        
       Стягнення на ОСОБА_1 накладено відповідно до вимог ст.33 КУпАП у межах, установлених санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу порушника, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, ступеня вини, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність. 
       У зв`язку з чим, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції, є неспроможними. 
       Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, які повністю узгоджуються між собою, доводи апеляційної скарги захисника не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.
       Отже, підстави для скасування постанови суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 та задоволення апеляційної скарги захисника, відсутні.
       Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

       Апеляційну скаргу захисника Лантуха О.О. в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову Високопільського районного суду Херсонської області від 09 червня 2020 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо  ОСОБА_1  – залишити без зміни.
       
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського
апеляційного суду                (підпис)                        Ю.М.Гемма