Постанова 
Іменем України
 
24 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 640/8214/15
провадження № 61-9145св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Кузнєцова В. О., 
суддів: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 ,
відповідач - приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна»,
 
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» на постанову Апеляційного суду Харківської області від 05 лютого 2018 року в складі колегії суддів: Котелевець А. В., Хорошевського О. М., Яцини В. Б.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У травні 2015 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна», в якому з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила стягнути з відповідача на її користь страхове відшкодування за договором страхування в розмірі 1 719 120 грн, пеню в розмірі 302 376 грн 72 коп., інфляційні втрати в розмірі 500 263 грн 92 коп., 3% річних у розмірі 15 118 грн 84 коп.
 
Позов мотивований тим, що 29 травня 2014 року між нею та приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» (далі - ПрАТ «АСК «Інго Україна», страховик) укладений договір страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків, відповідно до умов якого застраховано автомобіль марки «Land Rover Range Rover Voue 3.0», 2014 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , який належить їй на праві власності.
23 жовтня 2014 року близько 01:00 год. на вул. Щорса, 32-Г у м. Києві невстановлена особа/особи незаконно заволоділа указаним транспортним засобом.
23 жовтня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 289 КК України, відкрито кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
На виконання вимог пункту 9 договору страхування у встановлені договором строки вона повідомила ПрАТ «АСК «Інго Україна» про настання страхового випадку, написала пояснення та передала необхідні документи, що підтверджують настання страхового випадку. Однак незважаючи на її неодноразові нагадування відповідачем не вжито заходів щодо оформлення страхового випадку та виплати страхового відшкодування.
 
11 лютого 2015 року ПрАТ «АСК «Інго Україна» прийняло рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з ненаданням оригіналу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, про що того ж дня її повідомлено листом. 
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Справа слухалась судами неодноразово.
 
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18 серпня 2015 року, яке змінене рішенням Апеляційного суду Харківської області від                          24 листопада 2015 року в частині розміру страхового відшкодування, позов задоволено частково, стягнено страхове відшкодування в розмірі                1 573 447 грн 20 коп., пеню в розмірі 157 344 грн 72 коп., інфляційні втрати              в розмірі 457 873 грн 14 коп., в частині стягнення 3% річних відмовлено.
 
Суди виходили з того, що закон пов`язує обов`язок страховика здійснити відшкодування саме зі страховим випадком; відсутність оригіналу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу не є підставою для відмови у страховому відшкодуванні.
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних                       і кримінальних справ від 06 липня 2016 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 серпня 2015 року та рішення Апеляційного суду Харківської області від 24 листопада 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції з посиланням на те, що умовами договору передбачено подання заяви про виплату страхового відшкодування та надання оригіналу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, при цьому судами не встановлено виконання ОСОБА_1 всіх умов договору страхування; наявності підстав для повної чи часткової відмови у виплаті страхового відшкодування.
 
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2016 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 17 жовтня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.
 
Суди виходили з того, що відсутні докази отримання страховиком заяви ОСОБА_1 про виплату страхового відшкодування; що страхувальником ОСОБА_1 не виконані всі умови договору страхування щодо подання до страхової компанії оригіналу свідоцтва про реєстрацію застрахованого транспортного засобу і це відповідно до пункту 12.1.2. договору страхування є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у випадку угону транспортного засобу.
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 липня 2017 року ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 17 жовтня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до апеляційного суду з посиланням на те, що  апеляційним судом не надано оцінки доводам ОСОБА_1 з приводу того, що ненадання страховику оригіналу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу не могло вплинути на настання страхового випадку.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою Апеляційного суду Харківської області від 05 лютого 2018 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2017 року скасовано, позов задоволено частково. Стягнено з ПрАТ «АСК «Інго Україна» на користь правонаступника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 1 573 447 грн 20 коп., пеню в розмірі               157 344 грн 72 коп., інфляційні витрати в розмірі 457 873 грн 14 коп.                    В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.
 
Апеляційний суд, задовольняючи частково позовні вимоги, виходив з того, що ненадання страховику оригіналу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу для виплати відшкодування є об`єктивно неможливим через угон транспортного засобу, в якому знаходився оригінал цього свідоцтва. За наявності факту своєчасного повідомлення страховика про настання страхового випадку, ненадання страхувальником визначеного договором переліку всіх документів, зокрема оригіналу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, не може бути підставою для відмови від здійснення страхової виплати, оскільки  закон пов`язує обов`язок страховика здійснити відшкодування саме зі страховим випадком, а не з наданням певних доказів страхувальником. 
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів
 
У лютому 2018 року ПрАТ «АСК «Інго Україна» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що перехід права вимоги за договором страхування від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 можливий лише за згодою страховика, якої він (страховик) не надав, тому ОСОБА_2 не отримав право вимоги по договору страхування. Вказує, що в даному випадку заміна кредитора не допускається, так як дане зобов`язання нерозривно пов`язане з особою кредитора, оскільки за договором страхування збиток завданий саме ОСОБА_1 , а не ОСОБА_2 і до нього також не перейшло право вимоги в частині стягнення пені та інфляційних втрат. Договір відступлення права вимоги не відповідає вимогам закону, є нікчемним. 
Зазначає, що застрахований автомобіль був розшуканий та повернутий власнику. Повернення власнику автомобіля свідчить про відсутність завданого збитку та обов`язку виплати страхове відшкодування, оскільки відповідно до статті 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування не може перевищувати розмір прямого збитку, якого зазнав страхувальник.
Ненадання оригіналу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (через залишення оригіналу свідоцтва в застрахованому автомобілі під час його угону) відповідно до пункту 12.1.2 договору страхування є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.
Позивач не довів факту подання та отримання страховиком заяви про виплату страхового відшкодування.
Вказує, що проголошення судового рішення про стягнення страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 та постановлення ухвали про виправлення описки у вступній та резолютивній частині постанови апеляційного суду з зазначенням належного позивача ОСОБА_2 , якого залучено до участі в справі в якості правонаступника позивача, є заміною сторони по справі, а не опискою.
 
Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу та узагальнення його доводів
 
У травні 2018 року до суду касаційної інстанції від ОСОБА_2 надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому останній просить касаційну скаргу залишити без задоволення.
 
Посилається на те, що ненадання страхувальнику визначеного договором переліку всіх документів, що стосується страхового випадку, за умови своєчасного повідомлення страховика про настання страхового випадку, не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника. Страховика повідомлено про відступлення право вимоги.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 20 лютого 2018 року відкрито провадження               у справі та витребувано її з суду першої інстанції. 
 
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції                   у цивільних справах є Верховний Суд.
 
У березні 2018 року вказана справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 11 червня 2018 року справа за позовом ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 ,до ПрАТ «АСК Інго  Україна» про стягнення страхового відшкодування призначена до судового розгляду.
 
Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Частиною першою статті 400 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання касаційної скарги) визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
29 травня 2014 року між ПрАТ «АСК «Інго Україна» та ОСОБА_1 укладений договір (поліс) страхування засобів наземного транспортну, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків, відповідно до умов якого застраховано автомобіль марки «Land Rover Range Rover Voue 3.0», 2014 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_1 на праві власності.
За умовами пункту 2 договору страхування предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом страхувальника. Страхова сума за договором страхування становить 1 809 600 грн., безумовна франшиза зокрема за ризик угону - 5 %.
 
Страховим випадком є пошкодження, знищення або втрата транспортного засобу, його складових частин, деталей або обладнання внаслідок вантажно-транспортної пригоди; пожежі; стихійного лиха; падіння предметів, попадання каміння; протиправних дій третіх осіб; угону.
 
Згідно з пунктом 8.1 договору страхування, страхувальник має право при настанні страхового випадку, передбаченого договором страхування та Правилами добровільного страхування наземного транспорту (автокаска), отримати страхову виплату.
 
23 жовтня 2014 рок близько 01 год. на вул. Щорса, 32г у місті Києві невстановлена особа/особи незаконно заволоділа транспортним засобом марки «Land Rover Range Rover Voue 3.0», 2014 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 .
 
На момент угону оригінал свідоцтва про реєстрацію застрахованого транспортного засобу та комплект ключів знаходилися в салоні автомобіля.
 
За ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 289 КК України, 23 жовтня 2014 року відкрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за                № 12014100060005880.
 
23 жовтня 2014 року ОСОБА_1 повідомила ПрАТ «АСК «Інго Україна» про настання страхового випадку. 
 
28 жовтня 2014 рок ОСОБА_1 повторно звернулась до ПрАТ «АСК «Інго Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування.
 
Згідно з пунктом 10.1 договору страхування після одержання всіх необхідних документів, рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування приймається страховиком у строк до 15-ти робочих днів.
 
11 лютого 2015 року ПрАТ «АСК «Інго Україна» прийняло рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування ОСОБА_1 на підставі пункту 12.2.3 договору страхування, пункту 15.2.4 правил добровільного страхування наземного транспорту (автокаска), а саме, через відсутність оригіналу свідоцтва про реєстрацію застрахованого транспортного засобу.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
 
Згідно зі статтею 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.
 
Частиною першою статті 16 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником та страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування, на користь якої укладеного договір страхування (подати допомогу, виконати послуги тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
 
Договір страхування повинен містити, зокрема, права та обов`язки сторін і відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору; інші умови за згодою сторін.
 
Розділом 11 договору страхування передбачено перелік документів, необхідний для виплати страхового відшкодування. 
 
Пункт 11.3 договору страхування передбачає подання заяви на виплату страхового відшкодування, пункт 11.11 договору страхування передбачає надання оригіналу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
 
Згідно з пунктами 8.2, 8.2.14 договору страхування страхувальник, водій чи їх представник зобов`язані надати страховику всі документи, передбачені пунктом 11 цього договору, що стосуються страхового випадку та його наслідків. 
 
Отже, погоджуючись з умовами договору, ОСОБА_1 підтвердила свою згоду, що у разі настання страхового випадку вона зобов`язана надати, зокрема оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
 
У статті 991 ЦК України та статті 26 Закону України «Про страхування» визначено підстави для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування.
 
Серед зазначених підстав, зокрема, в частині другій статті 26 Закону України «Про страхування» зазначено, що умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.
 
Відповідно до пунктів 12.1, 12.1.8 договору страхування підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є: якщо страхувальник, водій чи їх представник не виконав обов`язків, передбачених умовами договору страхування (згідно з пунктом 8 договору) та правилами добровільного страхування наземного транспорту (автокаска).
 
Відповідно до пункту 12.2.3 договору страхування та пункту 15.2.4 Правил добровільного страхування наземного транспорту (автокаска) страховик має право цілком чи частково відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо страхувальник чи його представник не надав документи, які необхідні для прийняття рішення щодо сплати страхового відшкодування, чи подав документи, оформлені з порушенням дійсних норм (відсутні номер, печатка чи дата, наявність виправлень) та такі, що містять недостовірні інформацію.
 
Судами встановлено, що покладеного умовами договору обов`язку про надання оригіналу свідоцтва про реєстрацію застрахованого транспортного засобу ОСОБА_1 не виконала, оскільки оригінал свідоцтва на момент викрадення перебував в салоні автомобіля. 
 
Відповідно до пункту 12.1.2 договору страхування за ризиком « Угон » однією             з причин відмови у страховій виплаті є залишення ключів та свідоцтва про реєстрацію застрахованого транспортного засобу в салоні автомобіля.
 
Апеляційний суд встановив, що з довідки Печерського управління юстиції Головного управління національної поліції у місті Києві від 14 листопада 2016 року вбачається факт викрадення належного ОСОБА_1 автомобіля марки «Land Rover Range Rover Voue 3.0», 2014 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , в якому знаходились оригінал свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу та ключі від автомобіля.
 
Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що ОСОБА_1 не виконала вимоги договору страхування від 29 травня 2014 року, тому дії відповідача по відмові від здійснення страхової виплати узгоджується з положеннями частини другої статті 991 ЦК України, статтею 26 Закону України «Про страхування» і не суперечить пункту 12.2.3 договору страхування.
 
Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим та ухвалене                    з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
 
Висновок апеляційного суду про порушення ПрАТ «АСК «Інго Україна» прав позивача щодо виплати страхового відшкодування не відповідають установленим фактичним обставинам справи та умовам укладеного договору страхування.
 
Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду також не погоджується з висновком апеляційного суду з приводу того, що сам факт повернення власнику автомобіля під час розгляду справи не свідчить про наявність підстав для відмови в стягненні страхового відшкодування з огляду на таке. 
 
Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
 
Відповідно до статті 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані: з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування); з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності).
 
В даному випадку предметом договору страхування є захист майнових інтересів щодо володіння, користування і розпорядження транспортним засобом марки «Land Rover Range Rover Voue 3.0» на випадок його угону, які були відновлені шляхом поверненням автомобіля власнику.
 
З приводу доводів касаційної скарги ПрАТ «АСК «Інго Україна» про те, що  ОСОБА_2 не отримав право вимоги по договору страхування за договором купівлі-продажу прав вимоги №1, який укладений 10 січня            2017 року між ним та ОСОБА_1 , то апеляційний суд вірно виходив            з того, що нікчемність цього договору прямо не встановлена законом, на час розгляду справи він не оспорений і є дійсним.
 
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
 
Оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі, судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, правильно застосовані норми матеріального закону, тому рішення суду                  є законним і обґрунтованим.
 
Установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції відповідно до статті 413 ЦПК України.
 
Щодо судових витрат
 
Згідно з частиною першою статі 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
 
Відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається, зокрема                        з резолютивної частини із зазначенням у ній нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку                 з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Згідно з частиною другою статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
 
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».
 
Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про судовий збір» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. 
 
Таким чином, в даній справі позивач звільнений від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про судовий збір».
 
Згідно з частиною сьомою статті 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
 
ПрАТ «АСК «Інго Україна» за подання апеляційної скарги в серпні 2015 році сплачено 1 827 грн (3 654 : 100 х 50), при поданні касаційної скарги в грудні 2015 року сплачено 45 663 грн 84 коп., проте необхідний розмір судового збору за її подання становив 4 384 грн 80 коп. (3 654 : 100 х 120) грн. При поданні касаційної скарги в лютому 2018 року сплачено 65 659 грн 95 коп., проте необхідний розмір судового збору за її подання становив 7 308 грн (3 654 : 100 х 200).
 
Керуючись статтями 410, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду. 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» задовольнити.
 
Постанову Апеляційного суду Харківської області від 05 лютого 2018 року скасувати, рішення Київського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2016 року залишити в силі.
 
Компенсувати приватному акціонерному товариству «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» 13 519 грн 80 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної та касаційних скарг в цій справі, за рахунок держави            в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий	В. О. Кузнєцов	
Судді:	В. С. Жданова	
 	В. М. Ігнатенко	
 	В. А. Стрільчук	
 	М. Ю. Тітов