ПОСТАНОВА 
Іменем України

10 вересня 2020 року                                                         м. Кропивницький

справа № 2-2176/10
провадження № 22-ц/4809/700/20 

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді: Дуковського О.Л. (суддя-доповідач) 
суддів: Письменного О.А., Чельник О.І.
з участю секретаря: Федоренко Т.О.

часники справи: 
позивач - ОСОБА_1 ;
відповідач - ОСОБА_2 .
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 червня 2010 року, у складі головуючого судді Баранець А.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до  ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
Просила стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючі з дня звернення з позовом і до досягнення дитиною повноліття.
Заочним рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 червня 2010 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) , але не менше 30% прожиткового мінімуму враховуючі вік дитини починаючі з 20.05.2010 і до 16.10.2026 ,тобто до повноліття дитини.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та відмовити у задоволенні позову. Вказував, що про позов про стягнення з нього аліментів та про заочне рішення йому не було відомо, оскільки перебував під вартою у слідчому ізоляторі. 

Крім того, посилається на те, що не знав про існування заочного рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дитини весь час надавав матеріальну допомогу доньці у добровільному порядку. Вказує, що також жодного документу з виконавчої служби по примусовому виконанню рішення він не отримував і лише у вересні місяці 2019 року йому стало відомо під час перетину кордону, що відносно нього встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі території України у зв`язку із заборгованістю по аліментах. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача, який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення позивача, яка просила залишити скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про залишення скарги без задоволення.
Задовольняючі позовні вимоги суд першої інстанції послався на їх обґрунтованість.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.         
Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.
Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону.
Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Згідно ч.1 та ч.3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, і виплачуються щомісячно.
Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Встановлено, що батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_2 , який проживає окремо від дитини, а тому зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття шляхом щомісячної сплати аліментів на користь позивача, в розмірі заявленому у позові.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що під час ухвалення оскаржуваного рішення судом першої інстанції було грубу порушено норми процесуального права, а саме неповідомлення відповідача у встановленому порядку про розгляд даної справи ,чим було порушено його права.
Згідно ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Колегія суддів, дослідивши обставини справи не встановила, що порушення норм процесуального права, а саме неналежне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду даної справи призвело до неправильного вирішення справи ,а тому відсутні підстави для скасування або зміни оскаржуваного рішення суду.
Суд апеляційної інстанції згідно діючих вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та позовних вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а скарга без задоволення.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Заочне рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 червня 2010 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
18.09.2020 - складено постанову. 

Головуючий суддя                                                                    О.Л.Дуковський 

Судді                                                                                                                О.А. Письменний
                                                                                                             
       О.І. Чельник