КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
24 червня 2020 року
 
справа №756/4141/13-ц
                                         
провадження № 22-ц/824/3604/2020
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
            судді-доповідача: Музичко С.Г.,
            суддів: Болотова Є.В., Лапчевської О.Ф.
при секретарі: Русинчук І.І.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 
відповідач - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
третя особа: Головне управління юстиції м. Києва 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві  цивільну  справу  за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2019 року ухваленого під головуванням судді Шевчука А.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Головне управління юстиції м. Києва про визнання угод недійсними, визнання права власності на майно та витребування майна,
В С Т А Н О В И В :
 
В березні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Головне управління юстиції м. Києва  про визнання угод недійсними, визнання права власності на майно та витребування майна.
Рішенням  Оболонського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2019 року  позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано недійним  доручення від 27 жовтня 2001 року від імені ОСОБА_6 на ім`я ОСОБА_2 , посвідчене державним нотаріусом одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Борисовою С.О. в реєстрі  за № 6у-2426.
Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 27 лютого 2002 року, укладений між ОСОБА_6 , від імені якого діяв ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Звєрковою Н.В. в реєстрі за № 2106 та зареєстрованого в Київському бюро технічної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна  14 червня 2004 року.
В задоволенні решти вимог відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат. 
В поданій апеляційній скарзі позивач просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання права власності на квартиру та витребування квартири на користь позивача скасувати та постановити нове  про задоволення в цій частині  позову.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що  рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог є необґрунтованим, постановлене з порушенням норм права. Зазначає, що права позивача шляхом звернення до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину та формальним отримання постанови про відмову у видачі такого свідоцтва захищено не буде, оскільки спадкове майно знаходиться у власності ОСОБА_4 .  Вважає найбільш ефективним способом захисту свого порушеного права є визнання права власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом. 
В судовому засіданні представники позивача  апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.
Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відмовляючи у задоволенні позову в частині витребування спірної квартири на користь позивача суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 не була власником даної квартири, право таке за нею оформлено не було, а тому зазначені вимоги є передчасними.
Колегія суддів погоджується із висновком суду виходячи з наступного.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 була приватизована на ім`я ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 27.12.2001 року (а.с. 16 т.1).
27.10.2001 року державним нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Борисовою С.О. посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №6у-2426 довіреність, видану від імені ОСОБА_6 на ім`я ОСОБА_2 , якою останній був уповноважений управляти та розпоряджатися всім майном довірителя, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, крім іншого, представляти інтереси довірителя в усіх установах, організаціях м. Києва з питань приватизації квартири АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_6 , в Київському міському бюро технічної інвентаризації з питання отримання довідки-характеристики.
Згідно свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12 т.1).
ОСОБА_6 за життя заперечував факт підпису спірної довіреності від свого імені, та укладання будь-яких договорів по відчуженню вказаного нерухомого майна (а.с. 52-54, т.1).
Згідно Постанови слідчого СВ Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 30.12.2007 року порушено кримінальну справу по факту вчинення невідомими особами злочину передбаченого ст. 190 ч. 3 КК України, а саме щодо вчинення шахрайських дій та заволодіння належної ОСОБА_6 квартири АДРЕСА_1 ( а.с. 24 т.1).
Крім того, згідно висновку №0603 почеркознавчого та технічного дослідження Київської незалежної судово-експертної установи від 08.08.2013 року, проведеної на замовлення представника позивача підписи від імені ОСОБА_6 , зображення яких містяться в електрофотогафічній копії доручення від 27.10.2001 року посвідченого державним нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Борисовою С.О. в реєстрі за №6у-2426 щодо надання ОСОБА_2 повноважень на управління та розпорядження майном, аркуша 65 Реєстру для реєстрації нотаріальних дій постійного зберігання щодо посвідчення доручення на розпорядження майном у графі «Розписка про одержання оформленого документу» виконані не ОСОБА_6 , а іншою особою з наслідуванням підписів ОСОБА_6 (а.с. 68-75 т.1).
Відповідно до висновку експерта № №448/тдд від 06.01.2015 року підпис в графі «Розписка про одержання оформленого документу» на оригіналі аркушу №65 в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій №6у-2426 за 2001 рік Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори від імені ОСОБА_6 виконаний не ОСОБА_6 , а іншою особою (а.с. 114-121, т.2).
У відповідності до довідки Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори від 26.01.2013 року за №252/02-14 за матеріалами спадкової справи майна померлого ОСОБА_6 єдиною спадкоємицею спадкового майна померлого є племінниця спадкодавця - ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину та отримала особисто свідоцтво про право на спадщину за законом на належне померлому спадкове майно (а.с. 14,15 т.1).
27.02.2002 року ОСОБА_6 , від імені якого, на підставі доручення, посвідченого Одинадцятою Київською державною нотаріальною конторою в реєстрі за №6у-2426 діяв ОСОБА_2 уклав з ОСОБА_3 договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 ( а.с. 19 т.1).
В свою чергу ОСОБА_3 25.06.2004 року за договором купівлі-продажу відчужила вказану квартиру ОСОБА_4 та ОСОБА_7 (а.с. 20 т.1).
Також судом встановлено та підтверджено відомостями Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори, що станом на час оформлення ОСОБА_1 спадщини 10.11.2011 року квартира АДРЕСА_1   не увійшла до складу спадщини померлого ОСОБА_6 .
Згідно ч.1 ст.1220, ст.1218 ЦК України  ЦК України, спадщина відкривається  після смерті особи або оголошення її померлою.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали  спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його  смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 67 Закону України «Про нотаріат»  свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.
Відповідно до абз. 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30.05.2008  № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку,  встановленому цивільним  законодавством. За наявності умов для одержання  в нотаріальній  конторі  свідоцтва  про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.
У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).
Позивач не звертався до нотаріальної контори для оформлення права власності на нерухоме майно.
Таким чином, вбачається невірно обраний позивачем спосіб захисту прав, оскільки до винесення  відповідної постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії та визначення чітких причин такої відмови, такий спосіб захисту прав особи, як звернення до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно є передчасним, а тому не може бути задоволеним.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку про відмову у визнанні права власності, у зв`язку із відсутністю звернення позивача до нотаріальної контори та відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальних дій.
Також колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відмови у витребуванні спірного нерухомого майна на користь ОСОБА_1 , оскільки за нею не було зареєстровано право власності на спірну квартиру та на даний час таке право за нею не оформлено.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивач є єдиною спадкоємицею померлого ОСОБА_8 та у зв`язку із прийняттям нею спадщини після смерті ОСОБА_6 у позивача з`явились такі самі права і обов`язки, які б належали ОСОБА_6 при житті, зокрема, право на судовий захист щодо визнання права власності на квартиру та витребування спірного майна, в тому числі у добросовісного набувача, колегія суддів відхиляє, оскільки апелянт обрала невірний спосіб захисту, не дотрималась порядку, встановленого законодавством, щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, тому вищезазначені вимоги є передчасними.    
Доводи апеляційної скарги, що звернення позивача до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину та формальним отримання постанови про відмову у видачі такого свідоцтва право ОСОБА_1 захищено не буде, колегія суддів також відхиляє, оскільки вказані обставини не можуть бути підставою для порушення порядку оформлення свідоцтва про право на спадщину.   
Положеннями ч.1 ст.375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Враховуючи, що при ухваленні рішення, судом першої інстанції не допущено порушень норм матеріального та процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення  суду та задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд  
 
               П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну  скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
Повний текст постанови виготовлено 02 липня 2020 року.
 
            Суддя-доповідач  
                                                                  
            Судді