Ухвала
 
21 липня 2020 року
 
м. Київ
 
справа № 752/19847/16-ц
провадження № 61-15054св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Національний університет біоресурсів природокористування України,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги Національного університету біоресурсів природокористування України на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06 листопада 2018 року, додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 липня 2019 року у складі судді Шевченко Т. М. та постанови Київського апеляційного суду від 17 липня 2019 року у складі колегії суддів: Слюсар Т. А., Волошиної В. М, Панченка М. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів
 
У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Національного університету біоресурсів і природокористування України (далі - НУБіП України) про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.
 
Позов обґрунтовано тим, що з 03 січня 2013 року на підставі наказу від 25 січня 2013 року № 65-к згідно з умовами трудового контракту він працював на посаді доцента кафедри сільськогосподарських машин та системотехніки НУБіП України. Наказом від 16 червня 2016 року № 853-к позивачу оголошено догану за порушення трудової дисципліни, невиконання розпоряджень декана механіко-технологічного факультету від 15 лютого 2016 року № 6, від 01 квітня 2016 року № 27. Наказом від 31 жовтня 2016 року № 1564-к позивача звільнено з займаної посади на підставі пункту З статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).
 
Вказував, що зазначений наказ виданий без законної підстави, оскільки 13 вересня 2016 року ОСОБА_1 приймав участь у міжнародній науковій конференції на тему «Науково-технічні засади розробки, випробування та прогнозування сільськогосподарської техніки і технологій» в Українському науково-дослідному інституті прогнозування та випробування техніки і технологій для сільськогосподарського виробництва імені Леоніда Погорілого , де виступав з доповіддю «Технічні системи оперативного моніторингу стану сільськогосподарських угідь».
 
Позивач також зазначав, що його незаконне звільнення з роботи за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку принижують цінність ОСОБА_1 як фізичної особи, породжує формування негативної соціальної оцінки позивача в очах оточуючих, інших потенційних роботодавців. У зв`язку з таким незаконним звільненням позивач зазнав моральної шкоди, оскільки відчув тяжкі душевні та психічні страждання, що стали причиною погіршення стану здоров`я позивача. Так з 19 по 28 жовтня 2016 року він перебував на стаціонарному лікуванні в Київській клінічній лікарні № 12 з гіпертонічним кризом та гіпертонічною хворобою II ст. З ст. ризик 2.
 
Посилаючись на зазначене, ОСОБА_1 просив поновити його на роботі на посаді доцента кафедри сільськогосподарських машин та системотехніки Національного університету біоресурсів і природокористування України; стягнути з Національного університету біоресурсів і природокористування України на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 01 листопада 2016 року по дату ухвалення рішення за цим позовом; стягнути з Національного університету біоресурсів і природокористування України на користь позивача моральну шкоду, у розмірі 100 000,00 грн; стягнути з НУБіП України на користь позивача всі понесені ним та доказані у ході розгляду справи судові витрати, зокрема, але не виключно, вартості наданої правової допомоги адвоката тощо.
 
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06 листопада 2018 року позов задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 на посаді доцента кафедри сільськогосподарських машин та системотехніки НУБіП України з 31 жовтня 2016 року. Стягнуто з НУБіП України на користь ОСОБА_1 83 669,10 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 31 жовтня 2016 року по 06 листопада 2018 року та 3 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді доцента кафедри сільськогосподарських машин та системотехніки НУБіП України з 31 жовтня 2016 року допущено до негайного виконання. Стягнуто з НУБіП України на користь держави 1 762,00 грн судового збору.
 
Додатковим рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28 лютого 2019 року стягнуто з НУБіП України на користь ОСОБА_1 21 380,00 грн за надану правову допомогу.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 17 липня 2019 року апеляційні скарги НУБіП України та представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06 листопада 2018 року змінено в частині розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню з НУБіП України на користь ОСОБА_1 шляхом збільшення з 83 669,10 грн до 27 3941,85 грн. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Стягнуто з НУБіП України на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з оплатою витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у сумі 15 000,00 грн.
 
Іншою постановою Київського апеляційного суду від 17 липня 2019 року апеляційну скаргу НУБіП України відхилено. Додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 лютого 2019 року залишено без змін.
 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги та позиції інших учасників справи
 
У серпні 2019 року на адресу Верховного Суду засобами поштового зв`язку надійшли касаційні скарги НУБіП України на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06 листопада 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 липня 2019 року та окремо на додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 лютого 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 липня 2019 року за результатами його перегляду, в якій просить скасувати зазначені вище судові рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.
 
Разом із касаційними скаргами НУБіП України подано заяви про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень.
 
У вересні 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку надіслав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу НУБіП України на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06 листопада 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 липня 2019 року, в якому просить залишити оскаржувані судові рішення без змін. 
 
У листопаді 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку надіслав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу НУБіП України на додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 лютого 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 липня 2019 року, в якому зазначає про відсутність підстав для скасування зазначених судових рішень. 
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 20 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження за вищезазначеними касаційними скаргами, витребувано матеріали справи № 752/19847/16-ц з суду першої інстанції та надано учасникам справи строк для подання відзивів на касаційну скаргу.
 
Цією ж ухвалою частково задоволено клопотання НУБіП України про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень. Зупинено виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06 листопада 2018 року, додаткового рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 лютого 2019 року та постанов Київського апеляційного суду від 17 липня 2019 року до закінчення касаційного провадження, за виключенням поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більше ніж за один місяць.
 
У  січні 2020 року матеріали справи № 752/19847/16-ц надійшли до Верховного Суду.

 
Позиція Верховного Суду
 
Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України, у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу (в редакції закону, чинного на час подання касаційної скарги).
 
Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом ОСОБА_1 до Національного університету біоресурсів і природокористування України про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди та продовження строку для подачі відзиву, за касаційними скаргами Національного університету біоресурсів і природокористування України на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06 листопада 2018 року, додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 лютого 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 17 липня 2019 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 02 вересня 2020 року.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                        І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак

Г. І. Усик