Справа № 466/7656/17                                Головуючий у 1 інстанції: Свірідова В.В. 
Провадження № 22-ц/811/873/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я. 
Категорія: 53

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

28 липня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Мельничук О.Я., 
суддів: Крайник Н.П., Шеремети Н.О.
при секретарі Фейір К.О.
з участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача та третьої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , представника ОСОБА_5 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Львова від 30 січня 2020 року про відмову в ухваленні додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова 09.12.2019 позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) матеріальні збитки в розмірі 81624,40 гривень, витрати на правову допомогу в розмірі 8100,00 гривень, моральну шкоду в розмірі 2000,00 гривень, судовий збір в розмірі 1295,00 гривень.
20.01.2020 представник відповідача ОСОБА_5 - Петрик О.В. звернулася до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, в якій просить вирішити питання розподілу судових витрат відповідача.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Львова від 30 січня 2020 року у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою - відмовлено.
Ухвалу суду через свого представника ОСОБА_4 оскаржила ОСОБА_5 . Вважає її незаконною, необгрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права. Вважає, що оскільки позовні вимоги позивача були задоволені частково, суд при ухваленні основого рішення повинен був здійснити розподіл судових витрат обох сторін пропорційно до задоволених позовних вимог або ухвалити додаткове рішення. Звертає увагу, що у задоволенні 16% позовних вимог було відмовлено. Просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Львова від 30 січня 2020 року про відмову в ухваленні додаткового рішення та ухвалити нове рішення, яким здійснити розподіл судових витрат відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4 , представника ОСОБА_5 не підлягає до задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Як вбачається з рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 09.12.2019 позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) матеріальні збитки в розмірі 81624,40 гривень, витрати на правову допомогу в розмірі 8100,00 гривень, моральну шкоду в розмірі 2000,00 гривень, судовий збір в розмірі 1295,00 гривень.
Згідно роз`яснень, наданих у п. 20 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст. 220 ЦПК України (в ред. 2004 року); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено (ч. 5 ст. 270 ЦПК України).

Постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову в ухваленні додаткового рішення, судом правильно взято до уваги, що під час ухвалення судового рішення судом першої інстанції розглянуті всі вимоги позивача, зазначені в позовній заяві, дана оцінка всім доводам та доказам, які надали сторони, відповідність цих вимог до норм закону та встановлених обставин у справі і на підставі цього ухвалено рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , однак зменшено розмір моральної шкоди з 17771,41 гривень на 2000,00 гривень, представником відповідача ОСОБА_5 - Петрик О.В. під час розгляду справи не ставилась вимога про стягнення судових витрат на професійну правову допомогу в розмірі 26750,00 гривень, а тому доводи представника відповідача зазначені в заяві про ухвалення додаткового рішення є безпідставними, у зв`язку з чим судом постановлено законну ухвалу про відмову в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 , представника ОСОБА_5 правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду міста Львова від 30 січня 2020 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , представника ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Львова від 30 січня 2020 року про відмову в ухваленні додаткового рішення - залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її постановлення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанов складено 10 серпня 2020 року

Головуючий:                                                О.Я. Мельничук

       Судді:                                                                Н.П. Крайник

                                                                       Н.О. Шеремета