ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/1562/20                                                                Суддя (судді) першої інстанції: Лапій С.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 липня 2020 року                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді            Ключковича В.Ю.,
суддів          Парінова А.Б.,                 
                                                                                                            Беспалова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року (прийняте в порядку спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження, суддя Лапій С.М.) у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Віта-Текс" до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, - 

                                               В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Віта-Текс" звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської митниці Держмитслужби, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA125110/2019/110070/2 від 23.09.2019.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA125110/2019/110070/2 від 23.09.2019; стягнуто на користь ТОВ «Віта-Текс» за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Київської митниці Держмитслужби    судовий збір у розмірі 2   102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Київська митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального  права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення Київського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 скасувати та відмовити у задоволенні адміністративного позову ТОВ «Віта-Текс» до Київської митниці Держмитслужби повністю.
В апеляційній скарзі Київська митниця Держмитслужби зазначає, що контролюючий орган коригує лише митну вартість товару, а не митну декларацію, і в праві коригувати лише ту митну вартість товарів, яка викликає сумнів, а саме, якщо заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначену митну вартість товарів.
Апелянт вказує, що судом було проігноровано той факт, що згідно з додатком від 23.05.2019 № VТ154 до зовнішньоекономічного договору VТ0112-15 вказано, що оплата у розмірі 76970,33 дол. США здійснюється на підставі інвойсу №SХТ2405, однак дана додаткова угода була раніше підписана (23.05.2019), ніж виданий інвойс №SХТ2405 (24.05.2019), тобто, ряд документів містять реквізити інших документів, які хронологічно не співпадають з датою їх видачі, що викликає сумнів достовірності та об`єктивності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості.
Апелянт зазначає, що висновком Департаменту податкових та митних експертиз ДФС Одеського управління з питань експертиз та досліджень №142005703-0175, 142005703- 0460,142008700-0507 не встановлено того факту, що товар є стоковим.
Також, апелянт наголошує, що в інвойсі від 24.05.2019 №SХТ2405 умови, порядок та термін оплати за товар не визначені, а банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару - відсутні.
Крім того, апелянт зазначає, що єдина вимога до застосування резервного методу, встановлена ч. 2 ст. 64 МК України, це щоб митна вартість щонайбільше ґрунтувалась на раніше визнаних/визначених органами доходів та зборів митних вартостях, що відповідає також вимогам статті 7 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, і цю вимогу Київською митницею Держмитслужби повністю дотримано та надано у графі 33 передбачені п. 2.1 розділу II Правил пояснення щодо рівня митної вартості, який було раніше визнано/визначено органами доходів та зборів із зазначенням джерела інформації. Більш того, обґрунтування числового значення скоригованої митної вартості наведено у графі 30 «Коригування» оскаржуваного рішення, що повністю відповідає як вимогам ч. 2 ст. 55 МК України, так і вимогам для її заповнення, викладеним у Правилах № 598.
16.07.2020 до суду апеляційної інстанції від ТОВ "Віта-Текс" надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач просить залишити без задоволення апеляційну скаргу а рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року - без змін.
У відзиві позивач вказує, що апелянт помилково стверджує, що позивачем документально не підтверджено, що спірний товар є стоковим, оскільки позивач надав апелянту Додаток, Інвойс та Лист Продавця, в яких є об`єктивні дані про те, що придбаний позивачем товар є стоковим.
Позивач зазначає, що апелянт протиправно виніс рішення про коригування без проведення в письмовому вигляді консультації з позивачем відповідно до частин п`ятої, шостої статті 55 та частини четвертої статті 57 МК України перед винесенням рішення про коригування.
Також, позивач наголошує, що відповідач порушив приписи МК України та неправильно застосував шостий (резервний) метод визначення митної вартості товарів.
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів зазначає наступне. 
Як вбачається з матеріалів справи, товариство з обмеженою відповідальністю «Віта-Текс» зареєстровано як юридична особа 15.08.2006, про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зроблено запис № 10721020000007898, код ЄДРПОУ 34483946, місцезнаходження: 03194, м. Київ, бульв. Кольцова, 17-В.
Між товариством з обмеженою відповідальністю «Віта-Текс» (Покупець) та SHAOXING CITY JINQIAO TEXTILE CO., LTD (Продавець), укладено зовнішньоекономічний контракт від 01.12.2015 №VT0112-15, згідно якого Продавець зобов`язується передати у власність Покупця наступні тканини власного виробництва (далі - «Товар»), а Покупець зобов`язується оплатити отриманий від Продавця Товар на умовах, визначених Сторонами в Договорі чи/або відповідних додатках до нього: а) тканина змішана; b)тканина 100% поліестер; c)тканина 100% бавовна; d) тканина декоративна; е) інший товар, зазначений у додатках до цього Договору (а.с.21-23, т.1).
Контрактом, поміж іншого, встановлено, що: найменування, вартість і кількість Товару може змінюватись відповідно до додатків до Договору, які є невід`ємною частиною Договору, якщо інше не передбачено цим Договором (пункт 1.2). Товар відвантажується морським транспортом на умовах CFR Україна (відповідно до Incoterms 2010), якщо інше не передбачено відповідним додатком до цього Договору. При цьому Сторони домовились, що морський порт на митній території України, до якого Продавець зобов`язується поставити Товар Покупцеві, буде узгоджуватись Сторонами окремо (пункт 2.1). Сторони домовились, що в ціну Товару включається його вартість, упаковка, маркування та доставка (пункт 3.1). Оплата за Товар буде здійснюватись шляхом оплати Покупцем виставленого інвойсу на Товар Продавцем протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дня отримання Товару Покупцем чи його уповноваженим представником на митній території України, якщо інше не передбачено відповідним додатком до цього Договору (пункт 4.1). Сторони домовились, що разом з Товаром Продавець зобов`язується передати вантажоотримувачу Товару наступні документи: товаротранспортні документи на Товар; комерційний рахунок (інвойс) Продавця; пакувальний лист; копію експортної митної декларації Продавця; сертифікат походження Товару (пункт 5.2). Термін дії Договору припиняється після спливу 3 (трьох) років з моменту підписання Договору. При цьому Договір продовжує свою дію навіть після припинення терміну його дії щодо невиконаних зобов`язань Сторін по цьому Договору (пункт 10.5) (а.с.24-26, т.1).
Продавцем і Покупцем підписано додаткову угоду від 23.11.2018 №2 до контракту від 01.12.2015 №VT0112-15, якою пункт 10.5 Договору викладено в новій редакції в частині продовження терміну дії договору до 31.12.2021, а також викладено в новій редакції пункт 5.2 Договору в частині виключення копії експортної митної декларації Продавця з переліку документів, які Продавець зобов`язаний передати разом з Товаром вантажоотримувачу. (а.с.86-87, т.1).
Відповідно до підписаного між сторонами додатку від 23.05.2019 №VT154 до Договору купівлі-продажу №VT0112-15 від 01.12.2015 Продавець зобов`язується поставити на умовах CFR Одеса, Україна (Incoterms 2010), а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити згідно Договору та Додатку наступний товар: a) тканина набивна (100% поліестер, сток) ширина 220 см, товарна позиція 54075400 згідно УКТЗЕД, в кількості 25402, 75 кг, 169639 пог. м., по ціні 3,03 долара США за 1 (один) кілограм. Загальна сума до оплати за Товар складає 76970, 33 доларів США і відповідно до Інвойсу №SХT2405 оплачується Покупцем згідно пункту 4.1 Договору. (а.с.25, т.1).
Загальна вартість товару згідно з пунктами 1-3 додатку та інвойсом №SXT2405 від 24.05.2019 склала 76 970,33 доларів США, а його поставка відбувалася на умовах CFR м.Одеса, Україна (Incoterms 2010). Вантажовідправником товару є Shaoxing Xiaoluzhu Textile Co., Ltd.
ТОВ «Віта-Текс» 08.08.2019 з метою переміщення товару через митний кордон України подало попередню митну декларацію ІМ40ЕЕ №UA125000/2019/940641.
Одеська митниця ДФС 15.08.2019 провела митний огляд товару та склала акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA500030/2019/3724, яким підтвердила, зокрема, що товар позивача є стоковим.
ТОВ «Віта-Текс» 13.09.2019 подало до Київської митниці ДФС додаткову митну декларацію ІМ40ДТ №UA125110/2019/417679, у графі 31 якої позивачем був зазначений товар, а саме: тканина, вибивна, з синтетичних комплексних текстурованих поліефірних ниток (100%), полотняного переплетення без покриття та без просочення завширшки 220+-1см, щільність 70+-7г/м2, не призначена для дитячого асортименту, 169639,0 пог. м., 373205, 8 m2, сток. Країна виробництва:CN. Виробник: SHAOXING CITY JINQIAO TEXTILE CO., LTD, CN.
Відповідно до граф 20, 22 та 42 додаткової митної декларації ІМ40ДТ №UA125110/2019/417679 від 13.09.2019 загальна митна вартість товару, визначена позивачем за основним методом визначення митної вартості товарів - за ціною договору (контракту), склала 76 970,33 доларів США, а його поставка відбувалася на умовах CFR м.   Одеса, Україна.
ТОВ «Віта-Текс» до Київської митниці ДФС разом із додатковою митною декларацією ІМ40ДТ №UA125110/2019/417679 від 13.09.2019 подано такі документи: пакувальний лист продавця на товар від 24.05.2019 (0271); рахунок-фактура №SXT2405 від 24.05.2019 (0380); коносамент №WMS19051762 від 05.06.2019 (0705); акт Одеської митниці ДФС про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA500030/2019/3724 від 15.08.2019 (1721); прайс-лист продавця (3014); додаток (4103); договір (4104).
Після подання вказаної митної декларації 13.09.2019 декларант отримав від відповідача електронне повідомлення про надання додаткових документів та інформації про правильність зазначення митної вартості товарів, а саме: 1) сертифікату про походження; 2) копії експортної декларації продавця; 3) інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) виписки з бухгалтерської документації.
ТОВ «Віта-Текс» 23.09.2019 надано додаткові документи разом із супровідним листом №2309/19-04 від 23.09.2019 (далі - лист), який відповідач отримав об 11 год. 38 хв., а саме наступні документи та інформацію:
1) щодо сертифікату про походження товару - позивач звернув увагу відповідача, що відповідно до частин першої, другої та шостої статті 43 МК України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.
Країна походження товару заявляється (декларується) органу доходів і зборів шляхом подання оригіналів документів про походження товару.
Декларація про походження товару - це          письмова заява про країну походження товару, зроблена          у зв`язку з вивезенням товару виробником, продавцем, експортером (постачальником) або іншою компетентною особою          на комерційному рахунку          чи будь-якому іншому документі, який стосується товару.
Позивач зазначив, що продавець, як виробник товару, з метою підтвердження країни походження товару зробив відповідну заяву на інвойсі, що повністю узгоджується з приписами чинного законодавства України та підтверджує країну походження товару;
2) щодо копії митної декларації країни відправлення - позивач звернув увагу відповідача, що у нього була відсутня станом на день підписання листа копія митної декларації країни відправлення, яка є власністю продавця та який у силу додаткової угоди 2 не зобов`язаний надавати такий документ позивачу. Більше того, приписи частини третьої статті 53 МК України покладають на позивача обов`язок щодо надання копії митної декларації країни відправлення лише за умови її наявності в позивача;
3) щодо інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, та виписки з бухгалтерської документації - позивач звернув увагу відповідача, що інвойс відповідно до пункту 2 додатку та пункту 4.1 договору підлягає до сплати протягом 60 (шістдесяти) календарних днів із дня отримання товару позивачем на митній території України.
Позивач повідомив відповідачу, що товар станом на день підписання листа був неоплаченим, відтак позивач не міг надати витребувані банківські платіжні документи в силу відсутності останніх.
Водночас, позивач надав відповідачу для ознайомлення на 3 аркушах фотокопії первинних документів бухгалтерського обліку позивача щодо товару, а саме: прибуткової накладної №ВТ-0000086 від 16.08.2019, складеної позивачем; видаткової накладної №ВТ-0000088 від 16.08.2019, складеної між позивачем та ТОВ «Текссол-С»; податкової накладної №88 від 16.08.2019, складеної позивачем;
4) щодо каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару - позивач додатково надав відповідачу для ознайомлення на 4 аркушах фотокопію листа Продавця №20190921/01-OUT від 21.09.20119 (далі - лист продавця) та його перекладу з англійської на українську мову.
Що стосується зазначення продавцем номеру інвойсу в додатку раніше дати його видачі, то позивач зазначив, що інвойс формується продавцем, який резервує вихідний номер інвойсу до додатку у своїй внутрішній системі бухгалтерського обліку, а відтак наперед знає, який номер буде присвоєний системою інвойсу в день його видачі.
Позивач вказав, що вказаний аргумент відповідача жодним чином, на думку позивача, не пояснює, як наявність чи відсутність номеру інвойсу в додатку унеможливлює здійснення відповідачем перевірки числового значення складових митної вартості товару.
Що стосується твердження відповідача про те, що позивач не підтвердив витрати на доставку товару до кордону України, оскільки вантажовідправником товару був не продавець, а компанія Shaoxing Xiaoluzhu Textile Co., Ltd., то позивач звернув увагу відповідача на те, що відповідно до пункту 3 додатку продавець зобов`язався поставити товар на умовах CFR м. Одеса, Україна. При цьому вантажовідправником товару є компанія Shaoxing Xiaoluzhu Textile Co., Ltd.
Позивач також зазначив, що з урахуванням пунктів А.3 та А.4 Розділу CFR Правил Incoterms 2000 помилковим є твердження відповідача про те, що позивач не підтвердив витрати на доставку товару до кордону України, адже ці витрати за умовами додатку були понесені продавцем. При цьому вантажовідправником товару дійсно була компанія Shaoxing Xiaoluzhu Textile Co., Ltd., яка за відповідним розпорядженням продавця та за його рахунок виконала зобов`язання останнього щодо організації доставки товару до митної території України.
Відповідач 23.09.2019 прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA125110/2019/110070/2, так як надані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Відповідач зазначив, що за результатами опрацювання документів встановлено, що надані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Зокрема, за результатами опрацювання наданих до митного оформлення документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів за додатковою митною декларацією ІМ40ДТ №UA125110/2019/417679 від 13.09.2019 встановлено, що документи містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зокрема пункт 5.2 договору передбачає надання продавцем копії експортної декларації продавця, cертифікату походження товару, однак до митного оформлення експортна декларація та cертифікат походження товару надані не були.
Митний орган також вказав, що оплата у розмірі 76   970,33 доларів США здійснюється на підставі інвойсу №SXT2405, однак даний додаток був раніше підписаний (23.05.2019), ніж виданий інвойс №SXT2405 (24.05.2019), що являється розбіжністю, яка вказує на сумнівність вчинення даних документів.
Крім того, відповідач зазначив, що стороною договору купівлі-продажу є «SHAOXING CITY JINQIAO TEXTILE CO. LTD», вантажовідправником оцінюваного товару є інше підприємство, а саме:« SHAOXING XIAOLUZHU TEXTILE CO.,LTD». У коносаменті також зазначене підприємство «SHAOXING XIAOLUZHU TEXTILE CO.,LTD». У зв`язку з цим, відповідно до статті 58 МК України необхідне документальне підтвердження включення всіх числових значень до складових митної вартості оцінюваного товару на умовах поставки CIF-Одеса згідно з «Інкотермс-2010», а саме витрат на доставку до кордону України.
Декларантом надано документи не у повному обсязі, а надані документи не усуваютьсь раніше встановлених розбіжностей. Зокрема, декларантом не надано каталоги, специфікації, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, копію декларації країни відправлення та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, специфікації на поставку товарів, сертифікати якості, сертифікати походження.
У наданих податкових та видаткових накладних відсутні відомості щодо країни виробництва та якості товару, що не дає змоги співставити з партією товару, що оцінюється.
Виходячи з вищевикладеного, декларантом не вжито заходів, встановлених частиною другою статті 52, частиною третьою статті 53, статтею 58 МК України для підтвердження заявленої митної вартості та методу її визначення.
Отже, подані декларантом основні документи не містили належних, об`єктивних та достовірних відомостей про числові складові заявленої митної вартості, тому підтвердити заявлену митну вартість неможливо.
Відповідач у рішенні про коригування митної вартості товарів №UA125110/2019/110070/2 від 23.09.2019 зазначив, що його посадовою особою проведено з декларантом процедуру консультації відповідно до частини четвертої статті 57 МК України. Жодних вимог у порядку частини шостої статті 55 МК України від декларанта не надходило.
За результатами проведених консультацій відповідачем встановлено, що другорядні методи визначення митної вартості 2а та 2б - за ціною договору щодо ідентичних/подібних (аналогічних) товарів відповідно до статті 59, 60 МК України неможливо застосувати через відсутність у митниці інформації про митне оформлення ідентичних чи подібних товарів саме за ціною договору, та відсутність інформації про митне оформлення ідентичних чи подібних за характеристиками товарів, вироблених в тій же країні, що і спірний товар (стаття 61 МК України). При цьому, декларантом під час проведення з ним консультацій, такої інформації також не надано, що виключає можливість застосування вказаних методів.
Методи визначення митної вартості 2в та 2г - на основі віднімання та додавання вартостей - не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю у митниці відомостей про всі складові вартості виробництва товару та його доставки на митну територію України, що є необхідною умовою для використання таких методів. При цьому за умовами статей 62, 63 МК України така інформація надається декларантом або уповноваженою ним особою. До митного оформлення такої інформації надано не було. У митниці така інформація також відсутня. Під час проведення з декларантом консультацій такої інформації не надано, а тому методи на основі віднімання чи додавання вартостей в даному випадку не можуть бути застосовані. Натомість, у митного органу наявна інформація, що відповідає частині другій статті 64 МК України та є підставою для застосування другорядного методу 2ґ - резервного методу. Декларантом під час проведення з ним консультацій додаткової інформації для застосування резервного методу також не надано. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару: товар №1 - митна декларація №UА500090/2019/13742 від 21.08.2019 (вартість товару згідно з джерелом інформації - 3,51 долари США за 1 кг або 0,24 доларів США за 1 м2).
Після цього митним органом відповідно до пункту 1 частини одинадцятої та частини дванадцятої статті 264 МК України було відмовлено в митному оформленні товару за додатковою митною декларацією ІМ40ДТ №UA125110/2019/417679 від 13.09.2019 у зв`язку з прийняттям рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA125110/2019/110070/2 від 23.09.2019. При прийнятті відмови посадовою особою митного органу головним державним інспектором Київської митниці ДФС Савенком Леонідом Васильовичем була заповнена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA125110/2019/00377 від 23.09.2019, примірник якої    вручено (надіслано) декларанту.
З метою випуску товару у вільний обіг у порядку, передбаченому частиною сьомою статті 55 та частиною другою статті 263 МК України, позивач з урахуванням коригувань подав нову додаткову митну декларацію ІМ40ДТ №UA125110/2019/418448 від 23.09.2019 та митний орган прийняв рішення про випуск товару під фінансову гарантію в розмірі 80   490, 54   грн.
Позивач, не погоджуючись з рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів, звернувся з даним позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів №UA125110/2019/110070/2 від 23.09.2019 протиправно застосував шостий (резервний) метод визначення митної вартості товарів.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.
Стаття 19 Конституції України          передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені          Конституцією          та законами України.
Митний кодекс України від 13.03.2012 № 4495-VІ   (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - МК України) встановлює порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування, а також регулює правовідносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України.
Відповідно до частини першої статті 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Згідно з частиною третьою статті 318 МК України, митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (частина перша статті 248 МК України).
У силу приписів частини першої статті 257 цього Кодексу, декларування товарів    здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.
Частиною сьомою статті 257 МК України передбачено, що перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості, передбачені частиною восьмою вказаної статті, у тому числі відомості про найменування товару, код товару згідно з УКТ ЗЕД, фактурну вартість товарів, митну вартість товарів та метод її визначення.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, в силу приписів статті 49 МК України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).
Згідно із частиною другою статті VII ГААТ, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.
Частинами четвертою та п`ятою статті 58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціною, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, вважається загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, за переліком, що визначений частиною десятою статті 58 МК України, серед яких, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
Згідно із статтею 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього          Кодексу.
Відповідно до статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів. При цьому, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Згідно з частиною першою статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за    основним методом (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та за другорядними методами: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до частини четвертої статті 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначено статтею 53 МК України.
Згідно з частиною першою   статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Так, згідно частини другої цієї статті, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частина шоста статті 53 МК України).
Цією ж статтею передбачено, що вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті, забороняється.
Відповідно до частини другої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Так, згідно з частиною першою статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Частиною другою цієї статті передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (пункт 1 частини п`ятої статті 54 МК України).
Цією ж статтею визначено, що у випадках, встановлених цим Кодексом, орган доходів і зборів наділений правом письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Такими додатковими документами відповідно до частини третьої статті 53 МК України є: договір (угода, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписка з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копія митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
При цьому, право органу доходів і зборів на витребування у декларанта або уповноваженої ним особи додаткових документів за наведеним вище переліком виникає виключно у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті (тобто основні документи), містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Декларант або уповноваженої ним особи зобов`язані протягом 10 календарних днів надати за наявності такі додаткові документи.
Частиною шостою статті 54 МК України передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Аналіз положень частини третьої статті 53, частин другої, четвертої-шостої статті 54, статті 58 МК України надає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.
Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
За правилом, визначеним пунктом 3.17 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур, у випадках, коли окремі підтверджуючі документи не можуть бути представлені разом з декларацією на товари з причин, які визнані митною службою обґрунтованими, вона дозволяє подачу таких документів протягом визначеного періоду часу.
Як зазначалося вище, частиною третьою статті 53 МК України визначено, що додаткові документи (за наявності) подаються декларантом протягом 10 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги органу доходів і зборів.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Суд зазначає, що законодавцем встановлений вичерпний перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, який міститься, як зазначалося вище, в частині другій статті 53 МК України.
Як вбачається з матеріалів справи, однією з підстав для прийняття оскаржуваного рішення стало те, що    позивач не включив до митної вартості товару таку складову як витрати на доставку товару до кордону України.
Колегія суддів зазначає, що поставка товару відбувалася на умовах CFR м. Одеса, Україна, які згідно з Інкотермс 2010 покладають саме на продавця, а не на покупця понесення витрат на доставку товару до митного кордону України,    та вони були включені до ціни товару.
Як вбачається з договору, додаткової угоди 2 від 23.11.2018 до договору, додатку, в пункті 2 якого є посилання на інвойс, та самого інвойсу №SXT2405 від 24.05.2019, товар постачався продавцем позивачу на умовах CFR м. Одеса, Україна, а сама вартість товару в розмірі 76 970,33 доларів США відповідає заявленій позивачем митній вартості товару в графах 20, 22 та 42 додаткової митної декларації IM40ДТ №UA125110/2019/417679 від 13.09.2019.
Відтак, твердження відповідача про те, що надані позивачем документи, які підтверджують митну вартість товару, містять розбіжності та що в них відсутні всі відомості, що б підтверджували числові значення складових митної вартості товару не відповідають обставинам справи.
Також, є безпідставним неврахування відповідачем наданої продавцем у листі продавця інформації про ціни на його продукцію за період з 01.05.2019 по 31.07.2019, адже наведений прайс-лист продавця товару містить дані про ціни на його продукцію, яку він реалізовував у період з 01.05.2019 по 31.07.2019 всім покупцям, а не виключно позивачу.
Також, однією з підстав для прийняття оскаржуваного рішення стало те, що    позивач не надав сертифікату про походження товару.
Так, відповідно до частин першої, другої та шостої статті 43 МК України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.
Країна походження товару заявляється (декларується) органу доходів і зборів шляхом подання оригіналів документів про походження товару.
Декларація про походження товару - це письмова заява про країну походження товару, зроблена у зв`язку з вивезенням товару виробником, продавцем, експортером (постачальником) або іншою компетентною особою на комерційному рахунку чи будь-якому іншому документі, який стосується товару.
Варто зазначити, що продавець із метою підтвердження країни походження товару зробив відповідну заяву на інвойсі №SXT2405 від 24.05.2019, що повністю узгоджується з приписами чинного законодавства України та підтверджує країну походження товару.
Колегія суддів відхиляє також твердження відповідача про те, що підставою для проведеного коригування стало те, що позивач у відповідь на запит відповідача не надав витребовувані ним копію митної декларації країни відправлення й висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини, адже ці документи носять виключно інформаційний характер, а обов`язок щодо їх надання в декларанта на обґрунтований запит митниці в силу частини третьої статті 53 МК України виникає лише за умови наявності таких документів у декларанта.
В листі №2309/19-04 від 23.09.2019 позивач повідомив про відсутність у нього копії митної декларації країни відправлення й висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини. При цьому відповідно до додаткової угоди №2 від 23.11.2018 до договору продавець не зобов`язаний надати позивачу копію експортної декларації, що залишилося поза увагою відповідача.
Відтак, ненадання документів, які відсутні в декларанта, не свідчить про неналежне виконання вимог митниці надати додаткові документи та в цілому не може свідчити про наявність розбіжностей у наданих документах.
Щодо інших виявлених відповідачем недоліків у документах, наданих позивачем та які не належать до документів, які підтверджують митну вартість товару, колегія суддів зазначає, що виявлені недоліки не можуть спростовувати заявлену позивачем митну вартість товару, яка підтверджується наданими належними та допустимими доказами, а саме: договором, додатковою угодою №2 від 23.11.2018 до договору, додатком, інвойсом №SXT2405 від 24.05.2019 та не викликають сумнівів у достовірності визначеної позивачем митної вартості товару.
Щодо доводів апелянта про те, що в додатку від 23.05.2019 № VТ154 до зовнішньоекономічного договору VТ0112-15 вказано, що оплата у розмірі 76970,33 дол. США здійснюється на підставі інвойсу №SХТ2405, однак додаток був раніше підписаний (23.05.2019), ніж виданий інвойс №SХТ2405 (24.05.2019), колегія суддів приймає до уваги доводи позивача та вказує, що законодавчих заборон щодо можливості резервування номерів інвойсів як підстави для коригування митної вартості митне законодавство не містить.
Позивач при цьому повідомив відповідачу, що в листі продавця міститься його пояснення, що останній має можливість резервувати номери інвойсів наперед у своїй внутрішній системі бухгалтерського обліку.
Крім цього, відповідачем не обґрунтовано причинно-наслідкового зв`язку між вказаною обставиною та безпосереднім впливом на ціну товару.
Відтак доводи апеляційної скарги в цій частині також не приймаються колегією суддів в якості належних.
Щодо доводів апелянта щодо відсутності документів на підтвердження того, що товар є стоковим, колегія суддів зазначає, що контролюючий орган визначає митну вартість товару виходячи з ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, на підставі наданих декларантом на підтвердження митної вартості документів. В компетенцію контролюючого органу не входить перевірка правильності визначення постачальником / продавцем по зовнішньоекономічному договору ціни товару чи віднесення постачальником такого товару до певних категорій, зокрема до «стокового» товару. 
В даному випадку контролюючий орган повинен здійснювати контроль за правильністю віднесення декларантом товару до певної товарної позиції на підставі Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 №428 «Про затвердження Порядку ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України». 
При цьому, в розділі XI (групи50-63) «Текстильні матеріали та текстильні вироби» УКТЗЕД відсутня така кваліфікуюча ознака товару як «сток», «стоковий товар», що могло б вплинути на ставки мита на такий товар в залежності від правильності його класифікації. Не містять також жодних роз`яснень щодо понять «сток», «стоковий товар» і «Пояснення до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності», затверджені наказом Державної фіскальної служби України від 09.06.2015 №401, а також Митний кодекс України. 
Таким чином, колегія суддів приходить висновку про безпідставність тверджень контролюючого органу щодо ненадання декларантом документів на підтвердження того, що задекларований товар є стоковим. Надання таких документів декларантом не передбачено статтею 53 Митного кодексу України.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що підтвердження приналежності товару до стокового    міститься у листі продавця а також в інвойсі.
При цьому, інвойс виконує роль комерційного документу, який надає вартісну, якісну та кількісну характеристику товару.   
З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що у документальний спосіб доводи позивача про віднесення товару до стокового підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.
Натомість, апелянт, поставивши під сумнів ці обставини, жодним чином не довів, що товар не має ознак стокового.
Також, колегія суддів враховує пояснення позивача щодо банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару: позивач зазначив, що в нього були відсутні банківські платіжні документи, так як товар не був оплаченим станом на день підписання листа.
При цьому, інвойс відповідно до пункту 2 Додатку та пункту 4.1 Договору підлягає до сплати протягом 60-ти календарних днів із дня отримання товару позивачем на митній території України.
Водночас, суд враховує, що позивачем було надано відповідачу для ознайомлення  фотокопії: прибуткової накладної №ВТ - 0000086 від 16 серпня 2019 року, видаткової накладної №ВТ - 0000088 від 16 серпня 2019 року, податкової накладної №88 від 16 серпня 2019 року.
Виходячи з викладеного в сукупності, колегія суддів приходить висновку про протиправність рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA125110/2019/110070/2 від 23.09.2019.
Щодо правомірності застосування відповідачем шостого (резервного) методу визначення митної вартості товарів при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару, колегія суддів зазначає наступне.
Як убачається з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів: «у митного органу наявна інформація, що відповідає частині другій статті 64 Митного кодексу України та є підставою для застосування другорядного методу 2ґ - резервного методу. Декларантом під час проведення з ним консультацій додаткової інформації для застосування резервного методу також не надано. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару: товар №1 - 0, 24 дол. США/м кв. (МД від 21.08.2019 №UA500090/2019/13742 - 3, 51 дол. США/кг).
З оскаржуваного рішення убачається, що підставою для застосування резервного методу слугували встановлені контролюючим органом розбіжності в документах, які судом спростовано та визнано необґрунтованими. Крім того, у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
В порушення наведених норм Митного кодексу України, оскаржуване рішення не містить: обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом та фактів, які вплинули на таке коригування, зокрема, пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов їх поставки. Відповідачем не зазначено, митна вартість якого товару (назва, характеристики, код за УКТЗЕД) бралася за основу, торгову марку, фактурну вартість, країну експорту цього товару в Україну, виробника, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки.
При цьому, як вбачається з наданої відповідачем копії митної декларації від 21.08.2019 №UA500090/2019/13742 (а.с.108-110, т.1), у декларації відсутній товар, який є аналогічним товару, що декларувався позивачем. В товарній позиції вказаної декларації зазначено тканини вибивні, полотняного переплетіння, з синтетичних комплексних текстурованих поліефірних ниток 100%. Виробництво: Китай Виробник:  SHAOXING BOLAN IMPORT AND EXPORT LTD. Водночас, позивачем поставлявся товар з наступним описом: тканина, вибивна, з синтетичних комплексних текстурованих поліефірних ниток (100%), полотняного переплетення без покриття та без просочення завширшки 220+-1см, щільність 70+-7г/м2, не призначена для дитячого асортименту, 169639,0 пог. м., 373205, 8 m2, сток. Країна виробництва:CN. Виробник: SHAOXING CITY JINQIAO TEXTILE CO., LTD, CN, що не чітко відповідає опису товару в митній декларації, на яку посилався відповідач у оскаржуваному рішенні.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 31.01.2018 у справі №813/7272/13-а (К/9901/3036/18) та у постанові від 02.03.2018 у справі №804/2997/17 (К/9901/4472/17).
Судом також встановлено, що товар за митною декларацією №UA500090/2019/013742 від 21.08.2019 постачався на умовах CPT м. Одеса, Україна, які передбачають те, що в ціну товару включено його розвантаження в порту призначення та доставку до місця призначення на митній території України, у той час, коли спірний товар позивача постачався на умовах CFR м.   Одеса, Україна, які передбачають те, що поставка вважається виконаною за умови доставки товару до порту призначення, тобто не включають в себе витрати по розвантаженню товару в порту призначення та його доставку до місця призначення на митній території України.
Отже, відповідач здійснив коригування митної вартості спірного товару без урахування відмінностей у складових вартості товарів (зокрема витрат на його розвантаження та доставку до місця призначення вже на митній території України).
Окрім цього товар за митною декларацією №UA500090/2019/013742 від 21.08.2019 не є стоковим, що впливає на його вартість у порівнянні зі спірним товаром позивача.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів №UA125110/2019/110070/2 від 23.09.2019 протиправно застосував шостий (резервний) метод визначення митної вартості товарів, що, в свою чергу, є самостійною підставою для скасування оскаржуваного рішення відповідача.
Відтак, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та спростовують висновків суду першої інстанції, а, відтак, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної  скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя                                                                              В.Ю. Ключкович

Судді                                                                                         А.Б. Парінов

                                                                                                          О.О. Беспалов