Ухвала
 
19 серпня 2020 року
м. Київ
 
справа № 522/19812/18
провадження № 61-6801св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс»,
треті особи: Усатівська сільська рада Біляївського району Одеської області, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 12 березня 2020 року у складі колегії суддів: Драгомерецького М. М., Дрішлюка А. І., Черевка П. М.,
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
 
У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ТОВ «Інфокс» про розірвання договору.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22 травня 2019 року у задоволенні позову  ОСОБА_1 відмовлено.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою Одеського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року апеляційну скаргу    ОСОБА_1 задоволено. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 травня 2019 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено. Розірвано договір №15/4-у від 27 березня 2013 року про надання послуг центрального водопостачання та обслуговування мереж водопостачання, який укладено між ОСОБА_1 та ТОВ «Інфокс». Стягнуто з ТОВ «Інфокс» на користь   ОСОБА_1 судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 704,80 грн, за подачу апеляційної скарги у розмірі 1057,21 грн, а також витрати на правову допомогу у розмірі 15 000,00 грн.
 
У березні 2020 року ОСОБА_1 подав до апеляційного суду заяву, підписану представником ОСОБА_2, про ухвалення додаткового рішення по справіі стягнення витрат на правову допомогу в апеляційній інстанції у розмірі 10 006,00 грн.
 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12 березня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 , підписаної представником ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення відмовлено.
 
Аргументи учасників справи
 
У квітні 2020 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу в якій просив оскаржену ухвалу апеляційного суду скасувати та направити справу до апеляційного суду для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення. При цьому, посилався на порушення апеляційним судом норм процесуального права.
 
Рух справи
 
Ухвалою Верховного Суду від 30 квітня 2020 рокувідкрито касаційне провадження у справі.
 
У серпні 2020 року до суду надійшло клопотання  ОСОБА_1  про зупинення виконання постанови Одеського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року в частині стягнення з ТОВ «Інфокс» на користь ОСОБА_1 судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 704,80 грн, за подачу апеляційної скарги у розмірі 1057,21 грн, а також витрат на правову допомогу у розмірі 15 000,00 грн, до закінчення касаційного провадження, яке мотивовано тим, що ТОВ «Інфоксводоканал» будь-якими способами намагається виконати рішення, що унеможливлює розгляд справи у Верховному Суді, а у випадку задоволення касаційної скарги неможливо буде задовольнити заяву про винесення додаткової постанови
 
Тлумачення статті 436 ЦПК України свідчить, що зупинено може бути тільки оскаржене судове рішення. Постанова Одеського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року не є предметом касаційного перегляду. Тому в задоволенні заяви слід відмовити.
 
В ухвалі Верховного Суду від 30 квітня 2020 року зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження, оскільки касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України (порушення норм процесуального права).
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.
 
Керуючись статтями 33, 34, 260, 400, 401, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Одеського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року відмовити.
 
Справу № 522/19812/18 призначити до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів. 
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                              В. І. Крат
 
І. О. Дундар
 
Є. В. Краснощоков