Постанова
Іменем України 
 
23 вересня 2020 року
м. Київ
 
справа № 695/992/18
провадження № 61-6237св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Воробйової І. А., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),
 
учасники справи:
позивач - Сільськогосподарський виробничий кооператив «Струмок»,
відповідачі: ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Гранекс-Черкаси»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранекс-Черкаси» на  постанову Апеляційного суду Черкаської області від  21  лютого 2019 року у складі колегії суддів: Бондаренка  С.  І., Вініченка  Б.  Б., Храпка  В. Д.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У квітні 2018 року Сільськогосподарський виробничий кооператив «Струмок» (далі - СВК «Струмок») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранекс-Черкаси» (далі - ТОВ  «Гранекс-Черкаси») про визнання недійсним договору оренди землі та скасування його державної реєстрації.
 
Позовна заява мотивована тим, що на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР №  025199 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером 7121586600:06:002:0147, площею 2,53 га, яка розташована в  адміністративних межах Кропивнянської селищної ради Золотоніського району Черкаської області.
 
30 квітня 2010 року між СВК «Струмок» та ОСОБА_1 був укладений договір оренди земельної ділянки, площею 2,53 га, строк дії якого з урахуванням змін, внесених до договору 29 грудня 2012 року, визначено до 31 грудня 2017 року. Умовами договору передбачено право орендаря на переважне поновлення договору на новий строк. 
 
Указаний договір був зареєстрований в Золотоніському районному відділі Черкаської регіональної філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» (далі - Золотоніському РВ Черкаської РФ ДП «Центр ДЗК») 23 липня 2010 року, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 041078400152.
 
18 листопада 2017 року СВК «Струмок» шляхом направлення ОСОБА_1 листа повідомив її про свій намір скористатися переважним правом на укладення нового договору оренди землі на новий строк та направив їй відповідний проект додаткової угоди.
 
30 листопада 2017 року ОСОБА_1 надіслала на адресу позивача заяву, в якій вказала, що не бажає продовжувати договірні відносини із позивачем.
 
Після закінчення строку дії договору оренди землі та за відсутності вимог ОСОБА_1 щодо повернення її земельної ділянки позивач продовжував користуватися земельною ділянкою, здійснив її розорювання, необхідне для підготовки до посіву зернових культур.
 
02 березня 2018 року на адресу СВК «Струмок» надійшов лист від  ОСОБА_1 , у якому вона повідомила позивача про те, що 02 січня 2018  року вона уклала договір оренди земельної ділянки із ТОВ «Гранекс-Черкаси», просила не чинити їй перешкоди у розпорядженні земельною ділянкою та передати ділянку новому орендарю.
 
СВК «Струмок» стверджував, що договір оренди землі від 02 січня 2018 року є  незаконним, а дії ОСОБА_1 щодо укладення договору оренди з іншим орендарем є недобросовісними, оскільки порушують його права та інтереси, зокрема переважне право на поновлення договору оренди землі на новий строк.
 
На підставі викладеного СВК «Струмок» просив суд: визнати недійсним договір оренди землі від 02 січня 2018 року, укладений між ТОВ «Гранекс-Черкаси» та ОСОБА_1 , зареєстрований Виконавчим комітетом Новодмитрівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області 16 січня 2018 року за № 24444724; визнати недійсним та скасувати запис у  Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію іншого речового права, права оренди земельної ділянки, площею 2,53 га, кадастровий номер 7121586600:06:002:0147, на підставі договору оренди землі, укладеного 02 січня 2018 року між ТОВ «Гранекс-Черкаси» та ОСОБА_1 , зареєстрованого 16 січня 2018 року Виконавчим комітетом Новодмитрівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області за № 24444724.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від  21  листопада 2018 року у задоволенні позову СВК «Струмок» відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 відмовила позивачу в поновленні договору оренди землі.
Оскільки договір оренди землі від 30 квітня 2010 року не поновлено на підставі статті 33 Закону України «Про оренду землі» у встановленому законом порядку, право користування земельною ділянкою за цим договором є припиненим. Власник свого майна після закінчення договірних відносин з попереднім орендарем вправі розпорядитися ним на власний розсуд.
 
Отже, на час укладення оспорюваного договору оренди землі між ТОВ  «Гранекс-Черкаси» та ОСОБА_1 позивач втратив переважне право на укладення договору оренди.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 21 лютого 2019 року апеляційну скаргу СВК «Струмок» задоволено. Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21 листопада 2018 року скасовано.
Прийнято нову постанову про задоволення позову СВК «Струмок».
Визнано недійсним договір оренди землі від 02 січня 2018 року, укладений між ТОВ «Гранекс-Черкаси» та ОСОБА_1 .
Скасовано запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію іншого речового права, права оренди земельної ділянки, площею 2,5298 га, кадастровий номер 7121586600:06:002:0147, на підставі договору оренди землі, укладеного 02 січня 2018 року між ТОВ «Гранекс-Черкаси» та ОСОБА_1 , зареєстрований Виконавчим комітетом Новодмитрівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області 16 січня 2018 року за № 24444724.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що відповідно до положень статті 33 Закону України «Про оренду землі» договір оренди земельної ділянки від 30 квітня 2010 року, укладений між СВК «Струмок» та ОСОБА_1 , був поновленим, оскільки позивач направив відповідачу повідомлення про намір продовжити строк його дії, а відповідач не навела обґрунтувань із зазначенням конкретних та чітких підстав відмови від запропонованих їй умов.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів
 
У касаційній скарзі, поданій у березні 2019 року до Верховного Суду, ТОВ  «Гранекс-Черкаси» просить скасувати постанову Апеляційного суду Черкаської області від 21 лютого 2019 року, а рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21 листопада 2018 року залишити в силі, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
 
Касаційну скаргу мотивовано тим, що поновлення дії договору оренди землі всупереч волі власника земельної ділянки суперечить положенням статті 319  ЦК України. Суд апеляційної інстанції не звернув увагу на те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки є можливою лише за наявності волевиявлення орендодавця. ОСОБА_1 висловила свою незгоду на продовження дії договору оренди землі від  30 квітня 2010 року. Крім того, запропоновані ТОВ «Гранекс-Черкаси» орендодавцю умови щодо оплати оренди земельної ділянки є більш вигідними порівняно з тими, які були зазначені СВК «Струмок» у проекті додаткової угоди.
 
Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 05 квітня 2019 рокувідкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «Гранекс-Черкаси» на постанову Апеляційного суду Черкаської області від 21 лютого 2019 року, витребувано справу №  695/992/18 із суду першої інстанції.
 
Ухвалою Верховного Суду від 08 вересня 2020 року справу призначено до судового розгляду.
 
Короткий зміст позиції інших учасників справи
 
Відзиви на касаційну скаргу інші учасники справи до суду не подавали.
 
Фактичні обставини справи
 
На підставі державного акта на право приватної власності на землю серії 
ІІ-ЧР №  025199 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером 7121586600:06:002:0147, площею 2,53 га, яка розташована в  адміністративних межах Кропивнянської селищної ради Золотоніського району Черкаської області (а. с. 62).
 
30 квітня 2010 року між СВК «Струмок» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки (а. с. 6).
 
29 грудня 2012 року до договору оренди землі від 30 квітня 2010 року сторонами було внесено зміни, відповідно до яких пункт 8 договору викладено в такій редакції: «Цей договір укладено строком до 31 грудня 2017 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію».
 
18 листопада 2017 року СВК «Струмок» направив ОСОБА_1 повідомлення про намір продовжити дію договору оренди землі від 30 квітня 2010 року шляхом укладення додаткової угоди про поновлення терміну дії договору оренди землі та внесення змін до нього. СВК «Струмок» запропонував орендодавцю одну з умов, яка передбачає рівні умови із запропонованими третіми особами умовами щодо орендної плати за землю. До повідомлення СВК «Струмок» додав проект додаткової угоди до договору оренди землі (а.  с. 12, 13).
 
30 листопада 2017 року ОСОБА_1 направила на адресу СВК «Струмок» лист-повідомлення про відмову від поновлення договору оренди землі (а. с. 15).
 
02 січня 2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Гранекс-Черкаси» було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передала у користування ТОВ «Гранекс-Черкаси» земельну ділянку з кадастровим номером 7121586600:06:002:0147, площею 2,53 га, яка розташована в  адміністративних межах Кропивнянської селищної ради Золотоніського району Черкаської області, за плату, встановлену сторонами у розмірі 10 % від нормативної грошової оцінки землі (а. с. 63, 64).
 
02 березня 2018 року на адресу СВК «Струмок» надійшов лист від ОСОБА_1 від 26 лютого 2018 року, у якому вона повідомила позивача про те, що вона не має наміру поновлювати договір оренди від 30 квітня 2010  року, вважає цей договір припиненим з 31 грудня 2017 року, 02 січня 2018  року вона уклала договір оренди земельної ділянки із ТОВ «Гранекс-Черкаси», просила не чинити їй перешкоди у розпорядженні земельною ділянкою та передати ділянку новому орендарю (а. с. 16).
 
2. Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній до набрання чинності Законом України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ») передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, і застосовані норми права
 
Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і  заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Встановлено, й це вбачається з матеріалів справи, що постанова Апеляційного суду Черкаської області від  21  лютого 2019 року не відповідає зазначеним вимогам цивільного процесуального законодавства України.
 
Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, шляхом: визнання правочину недійсним; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
 
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
 
Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
 
Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
 
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
 
Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України (далі - ЗК  України) передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
 
Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема, ЗК України, Законом України «Про оренду землі».
 
Правові підстави поновлення договору оренди землі визначено статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично об`єднує два випадки пролонгації договору оренди землі.
 
Згідно з частинами першою-п`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з  орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.
 
Частинами восьмою та дев`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.
 
Зазначені положення узгоджуються із положеннями частини першої 
статті 777 ЦК України.
 
У постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18) Великою Палатою Верховного Суду сформульовано висновок про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і  строків.
 
Таким чином, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно з частинами другою-п`ятою цього закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень на поновлення договору оренди землі.
 
Судами установлено, що 30 листопада 2017 року, тобто до закінчення строку дії договору оренди землі від 30 квітня 2010 року, який мав настати 31 грудня 2017  року, ОСОБА_1 повідомила листом позивача про те, що вона не має наміру поновлювати дію договору оренди землі та залишає за собою право самостійно розпоряджатися земельною ділянкою.
 
Крім того, 02 березня 2018 року на адресу СВК «Струмок» надійшов лист від ОСОБА_1 , датований 26 лютого 2018 року, у якому вона повідомила позивача про те, що 02 січня 2018  року вона уклала договір оренди земельної ділянки із ТОВ «Гранекс-Черкаси» та просила не чинити їй перешкоди у розпорядженні земельною ділянкою та передати ділянку новому орендарю.
 
Тобто як до, так і після закінчення строку дії договору оренди землі від  30  квітня 2010 року ОСОБА_1 повідомляла СВК «Струмок» про відсутність намірів продовжувати з ним орендні правовідносини.
 
Відповідно до положень статті 33 Закону України «Про оренду землі» реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі є можливою лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін, тоді як встановлені у зазначеній справі обставини свідчать про відсутність такого волевиявлення орендодавця, право власності якого на розпорядження належною йому земельною ділянкою шляхом укладення нового договору оренди землі на більш вигідних умовах є визначальним, у порівнянні з переважним правом орендаря на поновлення договору оренди землі.
 
Суд першої інстанції, встановивши відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин положення частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі», дійшов обґрунтованого висновку про відмову у  задоволенні позовних вимог. 
 
При цьому суд першої інстанції правильно врахував те, що ТОВ «Гранекс-Черкаси» запропонувало ОСОБА_1 кращі умови договору оренди, що відповідно до чинного законодавства надавало їй право зробити вибір на кращих для себе умовах. Зокрема, у частині розміру орендної плати ТОВ «Гранекс-Черкаси» запропонувало власнику земельної ділянки 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, тоді як СВК «Струмок» - 9,5 %.
 
Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції, помилково вважав, що відповідач повинна обґрунтовувати причини відмови у  поновленні договору оренди, не врахував належне волевиявлення ОСОБА_1 не продовжувати дію договору оренди з позивачем на інших умовах, а тому неправильно застосував положення частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» і безпідставно задовольнив позов.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини першої статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково, і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
 
Ураховуючи, що апеляційний суд помилково скасував рішення суду першої інстанції, яке відповідає вимогам закону, постанова Апеляційного суду Черкаської області від 21 лютого 2019 року підлягає скасуванню із залишенням у силі рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області 21 листопада 2018 року.
 
Щодо розподілу судових витрат
 
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Зважаючи на те, що касаційна скарга ТОВ «Гранекс-Черкаси» підлягає задоволенню, сплачений за її подання судовий збір у розмірі 3 524 грн підлягає стягненню з СВК «Струмок» на користь заявника. 
 
Керуючись статтями 141, 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранекс-Черкаси» задовольнити.
 
Постанову Апеляційного суду Черкаської області від 21 лютого 2019 року скасувати, рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21 листопада 2018 року залишити в силі.
 
Стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Струмок» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранекс-Черкаси» судовий збір, сплачений за подання касаційної скарги, у розмірі 3 524 (три тисячі п`ятсот двадцять чотири) грн.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                      Д. Д. Луспеник

Судді:                                                                                                 І. А. Воробйова 

                                                                                                            Г. В. Коломієць

                                                                                                            Р. А. Лідовець 

                                                                                                            Ю. В. Черняк