ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року 
м. Київ
справа №160/8613/18
касаційне провадження №К/9901/20050/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Чиркіна С.М.,
суддів:                 Желєзного І.В., Шарапи В.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 30.05.2019 (головуючий суддя: Чередниченко В.Є., судді: Панченко О.М., Іванов С.М.) у справі 160/8613/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «Універсал Бізнес» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування припису і постанови,
В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «Універсал Бізнес» (далі - ТОВ «НВО «Універсал Бізнес») звернулося до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (далі - ГУ Держпраці у Дніпропетровській області або відповідач), в якому просило: визнати протиправним і скасувати припис про усунення виявлених порушень №ДН-1668/262/АВ/П від 23.10.2018, виданий ГУ Держпраці у Дніпропетровській області;
визнати протиправним і скасувати постанову ГУ Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими особами від 08.11.2018              №ДН-1668/262/АВ/ТД-ФС/688  у розмірі 2 345 490 грн.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.01.2019 адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішення, відповідач 23.04.2019 подав апеляційну скаргу.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 02.05.2019 апеляційну скаргу ГУ Держпраці у Дніпропетровській області залишено без руху у зв`язку з невідповідністю апеляційної скарги вимогам статей 295, 296 КАС України, а саме: апеляційна скарга подана з пропуском строку на апеляційне оскарження судового рішення і скаржник не просить про поновлення цього строку. Скаржнику надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення виявлених недоліків.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 30.05.2019 відмовлено у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України. Постановляючи цю ухвалу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що апеляційна скарга подана з пропуском строку на апеляційне оскарження судового рішення і заявник не просить про його поновлення.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду апеляційної інстанції, відповідач подав касаційну скаргу у якій просить суд касаційної інстанції скасувати її, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду. Касаційна скарга обґрунтована тим, що судом апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали не враховано подану ГУ Держпраці у Дніпропетровській області заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. 
Ухвалою Верховного Суду від 05.09.2019 відкрито касаційне провадження у справі.
Ухвалою Верховного Суду від 14.07.2020 справу прийнято до провадження та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до вимог статті 345 КАС України.
На адресу суду касаційної інстанції від позивача надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому останній з посиланням на законність та обґрунтованість рішення суду апеляційної інстанції просить суд залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Верховний Суд переглянув оскаржуване судове рішення у межах доводів касаційної скарги, з урахуванням вимог статті 341 КАС України з`ясував повноту фактичних обставин справи встановлених судом, перевірив правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права та дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Пунктами 6, 7 частини п`ятої статті 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасника справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом, упродовж визначених для цього строків.
Отже, учасник справи, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на оскарження судового рішення, повинен забезпечити неухильне і своєчасне виконання своїх процесуальних обов`язків, вимог закону і суду, зокрема стосовно належного оформлення апеляційної скарги, в тому числі щодо своєчасного оскарження судового рішення для чого особа, зацікавлена у її поданні, має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.
Відповідно до частини першої статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до частини третьої статті 298 КАС України    апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених    статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
З зазначеного вище можна зробити висновок, що законодавством визначені процесуальні строки апеляційного оскарження судового рішення, після спливу яких вважається, що такий строк пропущений. 
У відкритому судовому засіданні 29.01.2019 проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст оскаржуваного рішення виготовлено 07.02.2019 та відповідно отримано апелянтом 07.03.2019. Апеляційну скаргу подано 23.04.2019.
Наведене свідчить, що апеляційна скарга подана відповідачем з пропуском строку на апеляційне оскарження судового рішення понад два тижні.
Відповідач до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження судового рішення одночасно із поданням апеляційної скарги не звертався, у зв`язку з чим ухвалою суду від 02.05.2019 апеляційна скарга була залишена без руху з наданням скаржнику десятиденного строку на усунення недоліків такої шляхом подання до суду заяви про поновлення цього строку.
Ухвала Третього апеляційного адміністративного суду від 02.05.2019 отримана скаржником 08.05.2019, що підтверджується інформацією, зазначеною у повідомленні про вручення поштового відправлення.
Втім, станом на 30.05.2019 недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалі суду від 02.05.2019, скаржником не усунуті.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Зміст наведеної норми свідчить, що законодавець чітко встановив наслідки для скаржника у разі пропуску ним строку на апеляційне оскарження судового рішення та неподання у зв`язку з цим заяви про його поновлення.
Таким чином, з огляду на те, що скаржником у строк встановлений судом не подано до суду заяви про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції обґрунтовано застосував до ГУ Держпраці у Дніпропетровській області наслідки, встановлені пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України.
ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть стосуватися реалізації цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.
У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).
Отже, за практикою ЄСПЛ застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.
Доводи скаржника про подання ним до суду апеляційної інстанції заяви про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження судового рішення спростовуються матеріалами справи. Скаржником також не надано суду касаційної інстанції доказів на підтвердження подання (направлення) ним на адресу апеляційного суду заяви про яку йдеться у касаційній скарзі.
Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області залишити без задоволення.
Ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 30.05.2019 у справі 160/8613/18 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Судді Верховного Суду                                                            С. М. Чиркін
                                                                                          І. В. Желєзний
                                                                                          В. М. Шарапа