ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року 
м. Київ
справа №813/133/17
адміністративне провадження №К/9901/7940/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
Судді-доповідача - Васильєвої І.А.,
суддів - Пасічник С.С., Юрченко В.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження
касаційну скаргу  Військової частини НОМЕР_1 
на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2019 (головуючий суддя Кухтей Р.В., судді: Нос С.П, Шевчук С.М.)
у справі № 813/113/17
за адміністративним позовом Стрийської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області
до Військової частини НОМЕР_1 
про стягнення коштів з рахунків у банках,

У С Т А Н О В И В :
Стрийська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Львівській області звернулась до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення податкового боргу з рахунків у банках.
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 31.01.2017 позов задоволено.
Не погодившись із цією постановою, Військова частина НОМЕР_1 08.02.2017 подала апеляційну скаргу.
Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2017 апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з тим, що апелянтом не додано документа про сплату судового збору за подання апеляційної скарги.
Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2017 апеляційну скаргу повернуто заявнику, оскільки відповідачем своєчасно не усунуто недоліки апеляційної скарги, не сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги.
06.08.2018 Військова частина НОМЕР_1 направила апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду.
Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.08.2018 апеляційну скаргу повернуто з підстав пропуску строку на апеляційне оскарження, позаяк апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту оскаржуваної постанови.
Ухвалою Верховного Суду від 22.11.2018 задоволено касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 , скасовано ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.08.2018 у справі №813/113/17, справу направлено для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції. Ухвала мотивована тим, що у даних правовідносинах саме Стрийська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Львівській області є суб`єктом владних повноважень, у зв`язку з виконанням управлінських функцій якого виник публічно-правовий спір, отже суд апеляційної інстанції неправомірно відмовив Військовій частини НОМЕР_1 у відкритті апеляційного провадження на підставі частини 2  статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України  (в редакції, чинній на момент вчинення судом апеляційної інстанції процесуальної дії), положення якої підлягають застосуванню за умови звернення з апеляційною скаргою прокурора або суб`єкта владних повноважень.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2018 апеляційну скаргу відповідача залишено без руху з підстав пропуску строків на апеляційне оскарження, надано час на усунення недоліків.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2019 відмовлено у відкритті апеляційного провадження, визнано неповажними причини пропуску строку через відсутність фінансування для сплати судового збору.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Військова частина НОМЕР_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2019, в якій просив рішення суду апеляційної інстанції скасувати та направити справу до суду апеляційної інстанції для поновлення строків розгляду справи.
Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що Військова частина НОМЕР_1 є державною інституцією, яка фінансується виключно за рахунок коштів Державного бюджету України. Бюджетне фінансування на сплату судового збору не здійснювалось, що підтверджується кошторисом Військової частини НОМЕР_1 за 2017 рік. Тому апелянт об`єктивно не мав жодної можливості своєчасно здійснити сплату судового збору. 
Позивач надав відзив на касаційну скаргу, у якому зазначив, що ухвала Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2019 винесена судом правомірно, з повним і всебічним з`ясуванням обставин справи, а касаційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України  суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження в разі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Статтею 129 Конституції України  однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Згідно з частиною 1 статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до пункту 6 частини 5 статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
При вирішенні питання про поновлення строку суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку інтервалів часу: з моменту закінчення встановленого Кодексом адміністративного судочинства України строку апеляційного оскарження до дати звернення з апеляційною скаргою вперше; з моменту повернення вперше поданої апеляційної скарги/відмови у відкритті апеляційного провадження за вперше поданою апеляційною скаргою до дати повторного звернення з апеляційною скаргою і так далі.
Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.
Невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху з підстав відсутності бюджетного фінансування не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає апеляційну скаргу, і не надає такій особі права у будь-який необмежений час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.
Таким чином, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору.
З матеріалів справи судом встановлено, що при зверненні до суду з апеляційною скаргою вперше позивачем було заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору, однак жодних доказів, які б підтверджували обставини щодо неможливості сплати судового збору матеріали справи не містять. 
Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 20.02.2017 відмовив у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору та залишив без руху апеляційну скаргу. В зв`язку з невиконанням вимог ухвали, апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1  ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2017 повернуто. 
Позивач звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з заявою про відстрочення виконання судового рішення.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 04.09.2017 заяву Військової частини НОМЕР_1 задоволено частково та відстрочено виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 31.01.2017 про стягнення 61  374,76 грн податкового боргу терміном на один рік до 04.09.2018.
Позивач 09.08.2018 повторно звернувся до суду з апеляційною скаргою на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 31.01.2017 та заявив клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовано відсутністю коштів для сплати судового збору, що перешкоджало вчасному зверненню до суду з апеляційною скаргою. 
Вказані обставини в своїй сукупності (звернення до суду з заявою про відстрочення виконання постанови та звернення з апеляційною скаргою повторно в строк понад рік після повернення апеляційної скарги, поданої вперше) свідчать про недобросовісне користування позивачем своїми процесуальними правами та зловживання такими.  Доказів, які б свідчили, що позивачем вживаються заходи для отримання коштів для сплати судового збору задля реалізації права на апеляційне оскарження у найкоротші строки матеріали справи не містять. 
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою. Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.
Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками Восьмого апеляційного адміністративного суду, викладеними в ухвалі від 22.01.2019, що вказані позивачем підстави пропуску строку на апеляційне оскарження є неповажними, а тому у відкритті апеляційного провадження у справі слід відмовити.
Відповідно до частини 1 статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Колегія суддів приходить до висновку, що суд апеляційної інстанції не допустив порушення норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судового рішення, а тому в задоволенні касаційної скарги слід відмовити.
З урахуванням вищевикладеного керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 

П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2019 у справі №813/133/17 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	І.А. Васильєва С.С. Пасічник   В.П. Юрченко