ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" червня 2020 р.                                                  Справа №909/1049/19

м. Львів
Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:
головуючого (судді-доповідача):                                                            Бонк Т.Б.,
суддів:                                                                                           Матущак О.І.
                                                                                                    Бойко С.М.

секретар судового засідання     Борщ І.О.
за участю:
від позивача – Гасай М.Б.- адвокат,   присутній у   господарському суду Тернопільської області;    
від відповідача -   не з`явився;         
від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача    - Конопліцький І.В.-адвокат;          

розглянувши матеріали апеляційної скарги акціонерного товариства "Укртрансгаз", м.Київ, вх. №01-05/313/20 від 20.01.20 
на ухвалу господарського суду Івано-Франківської  області від 20.12.2019 (суддя Ткаченко І.В., м.Івано-Франківськ) про передачу справи Господарському суду Івано-Франківської області для розгляду в межах справи № 909/1240/19 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська теплоенергетична компанія".
у справі № 909/1049/19 
за позовом акціонерного товариства "Укртрансгаз", м.Київ 
до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська теплоенергетична компанія", м.Київ 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ
про зобов`язання повернути безпідставно набуте майно та стягнення 80 953 445 грн 64 коп.,

ВСТАНОВИВ:
короткий зміст вимог позовної заяви і ухвали суду першої інстанції:
до Господарського суду Івано-Франківської    області надійшла позовна заява акціонерного товариства "Укртрансгаз" до товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська теплоенергетична компанія", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ про зобов`язання повернути безпідставно набуте майно та стягнення 80 953 445 грн 64 коп..
Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської   області від 20.12.2019р. матеріали справи №909/1049/19 передано до Господарського суду Івано-Франківської   області для розгляду в межах справи №909/1240/19 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська теплоенергетична компанія".
Вказана ухвала мотивована тим, що оскільки стороною цього спору є боржник, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, враховуючи, що провадження у даній справі з майновими вимогами до боржника відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, суд першої інстанції дійшов висновку про передачу матеріалів цієї справи до  Господарського суду Івано-Франківської області для розгляду в межах справи № 909/1240/19 про банкрутство ТОВ "Станіславська теплоенергетична компанія".
Короткий зміст вимог та узагальнених доводів апеляційної скарги:
до апеляційного суду надійшла апеляційна скарга позивача, в якій скаржник просить ухвалу суду першої інстанції - скасувати та напривити справу для продовження розгляду до суду в порядку позовного провадження. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що:
·          Апелянт зазначає про те, що Кодекс України з процедур банкрутства набрав чинності 21.10.19 та вступив в дію 21.10.19. Вказаний закон не має зворотньої  дії в часі та не містить норм щодо поширення дії ч.1, ч.2 ст.7 Кодексу на спори з боржником, що виникли до набрання чинності та введення в дію цього Кодексу.
·          Кодекс з процедур банкрутства, на який послався суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, не містить ані імперативних вимог, ані будь- якої спеціальної норми, яка б змінювала або уточнювала загальні вимоги ГПК України щодо юрисдикції господарських судів у майнових спорах з боржником. Отже в такому випадку, на думку апелянта, за відсутності спеціальних норм, застосуванню підлягають загальні вимоги щодо предметної, інстанційної та територіальної юрисдикції судів у господарських спорах, встановлені ГПК України. 
·          Апелянт зазначає, що в силу вимог ч.2 ст.31 ГПК України, справа прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення з тих підстав, що:
·          Відповідач зазначає, що оскільки стороною у даній справі є боржник- ТзОВ "Станіславська теплоенергетична компанія", щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, враховуючи, що провадження у даній справі з майновими вимогами до боржника відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, останній зазначає про те, що суд першої інстанції підставно дійшов висновку передати матеріали даної справи Господарському суду Івано-Франківської області для розгляду в межах справи № 909/1240/19 про банкрутство ТОВ "Станіславська теплоенергетична компанія".
В судове засідання 30.06.20 у     господарський суд Тернопільської області зявився представник скаржика, подану апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, надав усні пояснення.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача в судове засідання зявився, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі. 
У судове засідання не з`явився представник відповідача, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. 
Враховуючи те, що явка представників сторін не визнавалася судом обов`язковою у даній справі, апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності представника відповідача, на підставі наявних у справі доказів.
Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну правову оцінку доводам та запереченням сторін, які містяться в апеляційній скарзі, відзиві на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін з огляду на наступне. 
Судами встановлено відкриття провадження у справі про банкрутство    товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська теплоенергетична компанія" (місцезнаходження: вул.Індустріальна, буд. 34, м.Івано-Франківськ, код ЄДРПОУ 38162272), згідно ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 04.12.2019 року у справі №909/1240/19. 
Кодекс України з процедур банкрутства, який набрав чинності 21.04.2019 було введено в дію- 21.10.2019.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
Відповідно до ч. 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.
Системний аналіз вказаних положень законодавства дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Кодексу України з процедур банкрутства мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що норми    Кодексу України з процедур банкрутства    передбачають концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів процедур банкрутства.
При цьому, колегія суддів наголошує на тому, що введений в дію 21.10.2019 Кодекс України з процедур банкрутства не містить особливостей або виключень для тих справ, провадження у яких відкрито безпосередньо до дня введення в дію Кодексу.
Також колегією суддів враховано правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 15.01.2020 у справі № 607/6254/15-ц, в якій зазначено, що Кодекс України з процедур банкрутства захищає не лише права банкрута, а й права інших осіб, які мають вимоги до банкрута.
Захист таких осіб полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до банкрута, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача.
Таке урегулювання процедури розгляду спорів до особи, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до особи, щодо якого порушено процедуру банкрутства.
Таким чином, з огляду на положення Кодексу України з процедур банкрутства, законодавець вкотре підкреслив, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.
Отже, як зазначалось вище, ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 04.12.2019 року у справі №909/1240/19 порушено провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська теплоенергетична компанія".
Відповідач- ТзОВ "Станіславська теплоенергетична компанія" у даній справі №909/1049/19 є боржником, стосовно якого порушено справу про банкрутство.
Предметом позову у цій справі є зобов`язання повернути в натурі безпідставно набуте майно-природній газ в обсязі 12  114,173 тис м та стягнення з Відповідача (боржника) -80 953 445 грн 64 коп.
Беручи до уваги вищенаведене, оскільки стороною цього спору є боржник, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, враховуючи, що провадження у даній справі з майновими вимогами до боржника відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, суд першої інстанції дійшов підставного висновку про передачу матеріалів даної справи Господарському суду Івано-Франківської області для розгляду в межах справи № 909/1240/19 про банкрутство ТОВ "Станіславська теплоенергетична компанія".
Також суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Також, Європейський суд з прав людини зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Враховуючи викладене, місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, повністю з`ясував обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому підстави для скасування вказаної ухвали відсутні.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду зміні або скасуванню.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд, -

                                        П О С Т А Н О В И В :
1.  Апеляційну скаргу акціонерного товариства "Укртрансгаз", м.Київ, вх. №01-05/313/20 від 20.01.20 – залишити без задоволення.
2.Ухвалу господарського суду Івано-Франківської  області від 20.12.2019 у справі №909/1049/19 – залишити без змін.
3.Судовий збір за перегляд справи в суді апеляційної інстанції – покласти на скаржника.
4.Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, з урахуванням статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст складено 09.07.20

Головуючий (суддя-доповідач):                                                            Т.Б. Бонк
Судді                                                                                                    О.І.Матущак

                                                                                                    С.М.Бойко