Постанова                                           
Іменем України
 
24 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 138/146/18
провадження № 61-41795св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Крата В. І.
суддів: Дундар І. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М. (суддя-доповідач),
 
учасники справи:
позивач - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,
відповідач -  ОСОБА_1 , 
треті особи: Могилів-Подільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, Відділ примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 26 квітня 2018 року в складі судді Цибульського О. Є. та постанову апеляційного суду Вінницької області від 05 липня 2018 рокув складі колегії суддів: Матківської М. В., Денишенко Т. О., Марчук В. С.,
ВСТАНОВИВ :
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Ощадбанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , про виключення із акту опису і арешту майна, зняття арешту на майно.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 27 серпня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Ощадбанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 719216,. 
В рахунок забезпечення зобов`язань за кредитним договором 29 серпня 2008 року між сторонами укладено договір іпотеки, за умовами якого позичальник передав в іпотеку банку нерухоме майно, яким є житловий будинок і земельна ділянка по вулиці АДРЕСА_1 , що на праві власності належать позичальнику ОСОБА_1 .
У зв`язку з неналежним виконанням позичальником кредитних зобов`язань банк звернувся до суду.
Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду 11 січня 2012 року, яке набрало законної сили 23 січня 2012 року, стягнуто з   ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ощадбанк» заборгованість по кредитному договору від 27 серпня 2008 року № 719216 в сумі 106 395,34 доларів США, Рішення.
Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 21 листопада 2017 року по цивільній справі № 138/1936/17  метою погашення заборгованості перед ПАТ «Ощадбанк» звернуто стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки, згідно договору іпотеки від 29 серпня 2008 року, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами загальною площею 43,1 кв.м, житловою площею 21,9 кв.м. по вулиці АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 . 
Загальна сума заборгованості за кредитним договором в розмірі 
5 180 330,42 грн значно перевищує вартість предмета іпотеки, яка згідно договірної вартості по договору іпотеки складає 522 850,00 грн.
26 червня 2012 року державним виконавцем ВДВС Могилів-Подільського МРУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження 
ВП № 33214318 про стягнення заборгованості в сумі 850 364,75 грн із ОСОБА_1 згідно виконавчого листа № 2-94/12, виданого 26 червня 2012 року, якою накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 , у тому числі і на нерухоме майно - житловий будинок і земельну ділянку по вулиці АДРЕСА_1 .
03 липня 2012 року в ході цього виконавчого провадження державним виконавцем описано і накладено арешт на зазначене нерухоме майно
27 лютого 2017 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 при виконанні зведеного виконавчого провадження ВП № 26322248 про стягнення заборгованості, якою накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно боржника, у тому числі і на нерухоме майно по вулиці АДРЕСА_1 .
19 травня 2017 року в ході зведеного виконавчого провадження 
ВП № 36789855 про стягнення з ОСОБА_1 на користь юридичних осіб заборгованості в сумі 1 397 829,33 грн державним виконавцем описано і арештовано майно це ж нерухоме майно, яке є предметом іпотеки.
ПАТ «Ощадбанк», як іпотекодержатель, має право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна, однак наявність накладених арештів порушують його майнові інтереси і перешкоджають подальшій реалізації предмета іпотеки з метою погашення кредитної заборгованості боржника.
Посилаючись на такі обставини, просив виключити зазначений будинок і земельну ділянку, які є предметом іпотеки, з акту опису й арешту майна, складеного державним виконавцем 03 липня 2012 року, скасувати постанову про опис та арешт майна від 19 травня 2017 року боржника; зняти арешти з нерухомого майна - житлового будинку і земельної ділянки по вулиці                АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_1 , накладені 26 червня 2012 року та 27 лютого 2017 року.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 26 квітня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, зазначив, що 
ПАТ «Ощадбанк» може оскаржити постанову державного виконавця про накладення арешту, винесену в його інтересах, лише у порядку передбаченому розділом VІІ ЦПК України шляхом подачі до суду скарги, а не шляхом звернення з позовом до суду, оскільки єдиною особою, яка може відповідати за можливе порушене право позивача є державний виконавець, дії якого оскаржуються саме у такому порядку. Позивач не вказав, яким чином ОСОБА_1 порушує його права у спірних правовідносинах.
Постановою апеляційного суду Вінницької області від 05 липня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «Ощадбанк» задоволено, рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 26 квітня 2018 року скасовано, позовні вимоги задоволено частково.
Виключено житловий будинок, що знаходиться по вулиці 
АДРЕСА_1 і на праві власності належить ОСОБА_1 , із акту опису й арешту майна складеного 03 липня 2012 року державним виконавцем ВДВС Могилів-Подільського МУЮ Салій Л. А. в ході виконавчого провадження № 33214318.
Скасовано постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, від 
19 травня 2017 року винесену заступником начальник Могилів-Подільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Вінницькій області Салій Л. А., при виконанні зведеного виконавчого провадження № 36789855 в частині опису і накладення арешту на житловий будинок по вулиці АДРЕСА_1 .
Знято арешти з житлового будинку загальною площею 43,1 кв.м, житловою площею 21,9 кв.м, розташованого по вулиці АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_1 , накладені: 26 червня 2012 року постановою про відкриття виконавчого провадження в ході виконавчого провадження № 33214318, відкритого державним виконавцем ВДВС Могилів-Подільського МУЮ при виконанні виконавчого листа № 2-94/12, виданого 24 січня 2012 року Могилів-Подільським міськрайонним судом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 у розмірі 850 364,75 грн на користь ПАТ «Ощадбанк»; 
27 лютого 2017 року постановою про арешт майна боржника в ході виконавчого провадження № 26322248, що перебуває на виконанні державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Заводнюк І. М.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ощадбанк» в рахунок повернення судових витрат у вигляді судового збору в сумі 8 810,00 грн, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій.
Апеляційний суд, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив із того, що арешти майна, а саме житлового будинку, перешкоджають реалізації прав самого позивача, їх накладено в його інтересах, та він - позивач по справі, є стягувачем у виконавчому провадженні, за яким такі арешти накладено виконавчою службою. Можливості захисту прав та законних інтересів позивача в іншому порядку, ніж судовому, відсутні. 
При цьому апеляційний суд вважав, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, а саме: в частині виключення з акту опису й арешту та зняття арешту лише з майна, яким є житловий будинок, оскільки предметом іпотеки згідно умов договору іпотеки від 29 серпня 2008 року являється лише житловий будинок, а земельна ділянка не є предметом іпотеки за даним договором, тому накладений на неї арешт не може бути знятий, оскільки відсутні законні підстави для цього.
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги:
03 серпня 2018 року ПАТ «Ощадбанк» через засоби поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області 
від 26 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Вінницької області від 05 липня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким виключити спірну земельну ділянку із акта опису й арешту майна, складеного 03 липня 2012 року, скасувати постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, від 19 травня 2017 року в частині опису і накладення арешту на земельну ділянку; зняти арешти накладені постановами державного виконавця від 26 червня 2012 року та від 27 лютого 2017 року мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права.
Аргументи касаційної скарги зводяться до того, що зроблені апеляційним судом висновки не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 21 листопада 2017 року у справі № 138/1936/17 за позовом ПАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки встановлено, що спірна земельна ділянка є предметом іпотеки і на неї, згідно вказаного рішення суду, звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості.
Предметом касаційного оскарження є ухвалена в зазначеній справі постанова апеляційного суду в частині відмови у виключенні із акту опису і арешту майна земельної ділянки і відмови у скасуванні арештів цього нерухомого майна, а тому відповідно до вимог статті 400 ЦПК України (в редакції станом на 07 лютого 2020 року) касаційний перегляд буде здійснюватись в межах оскаржуваної частини цього судового рішення.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 28 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 23 вересня 2019 року справу призначено до судового розгляду.
Позиція Верховного Суду
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про її часткове задоволення.
Судами встановлено, що 27 серпня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Ощадбанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 719216, В рахунок забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 29 серпня 2008 року банком та боржником укладено договір іпотеки, за умовами якого позичальник передав в іпотеку банку нерухоме майно, яким є житловий будинок по вулиці АДРЕСА_1 , що на праві власності належить позичальнику ОСОБА_1 .
Взяті на себе кредитні зобов`язання позичальник не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість по кредитному договору, за стягненням якої банк у 2011 році звернувся до суду.
Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 11 січня 2012, яке набрало законної сили 23 січня 2012 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ощадбанк» заборгованість по кредитному договору № 719216 від 27 серпня 2008 року в сумі 106 395,34 доларів США.
26 червня 2012 року після звернення ПАТ «Ощадбанк» із заявою про примусове виконання виконавчого листа № 2-94/12 від 24 січня 2012 року, виданого Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області, заступником начальника ВДВС Могилів-Подільського МРУЮ Салій Л. А. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 33214318 про стягнення заборгованості в сумі 850 364,75 грн із ОСОБА_1 згідно вказаного виконавчого листа і арешт всього майна боржника.
03 липня 2012 року в ході виконання цього ж виконавчого провадження цим же державним виконавцем описано і накладено арешт на житловий будинок по вулиці АДРЕСА_1 , що на праві власності належить боржнику ОСОБА_1 
27 лютого 2017 року старшим державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 при виконанні зведеного виконавчого провадження ВП № 26322248 про стягнення заборгованості, якою накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 .
Згідно вказаної постанови, стягувачами за зведеним виконавчим провадженням ВП № 26322248 є: публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», зараз акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», (далі АТ КБ «ПриватБанк»), ПАТ «Ощадбанк» та Держава.
19 травня 2017 року в ході зведеного виконавчого провадження 
ВП № 36789855 про стягнення з ОСОБА_1 на користь юридичних осіб (відмінних від іпотекодержателя) заборгованості в сумі 1 397 829,33 грн державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, а саме: житлового будинку і земельної ділянки по вулиці АДРЕСА_1 , що на праві власності належать боржнику ОСОБА_1 
Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 21 листопада 2017 року по цивільній справі № 138/1936/ позов ПАТ «Ощадбанк» задоволено і звернуто стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки, згідно договору іпотеки від 29 серпня 2008, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, загальною площею 43,1 кв.м, житловою площею 21,9 кв.м, те земельну ділянку площею 0,0655 га, кадастровий номер 0510400000:00:010:0083, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , і належить ОСОБА_1 на праві власності, з метою погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 27 серпня 2008 року № 719216, розмір якої станом на 01 серпня 2017 року становить: 60 767,70 доларів США основного боргу, що еквівалентно 1 571 136,06 грн; 25 191,90 доларів США - процентів за користування кредитними коштами, що еквівалентно 651 331,26 грн; 1 868,00 доларів США - 3 % річних від прострочених сум заборгованості за кредитом, що еквівалентно 14 833,00 грн, та 2 943 030,10 грн пені.
При відмові у задоволенні позову в частині відмови у виключенні із акту опису і арешту майна земельної ділянки і відмови у скасуванні арештів цього нерухомого майнасуди попередніх інстанцій виходили із недоведеності факту накладення арешту на спірне майно. Суди вказали, що позивач не надав постанов ДВС про накладення арешту на земельну ділянку, яка не є предметом іпотеки згідно договору іпотеки від 29 серпня 2008 року.
Колегія суддів вважає правильними висновки судів про відмову у задоволенні позову, проте не може погодитись із мотивами такої відмови.
Предметом даного позову є зняття арешту з майна, що перебуває в іпотеці ПАТ «Ощадбанк».
Арешт накладений у іншій справі, де  ОСОБА_1 є боржником, а стягувачами є держава Україна, ПАТ «Ощадбанк», АТ «ПриватБанк».
Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (частина перша статті 60 Закону України «Про виконавче провадження»).
Відповідно до статті 59 Закону України від 02 червня 2016 року
№ 1404-VIII «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час пред`явлення позову, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85 гс19) зазначено, що «вимоги інших осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, реалізується шляхом подання ними з додержанням правил юрисдикційності позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним з підстав, передбачених законом. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися господарським судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено правовий висновок про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 
Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.
У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.
Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.
Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.
Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), від 20 червня 2018 року у справі 
№ 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18), від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17 (провадження № 14-20цс19).
Відповідно до змісту статей 11 та 33 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення рішення суду першої інстанції) суд розглядає справи лише в межах заявлених вимог і не може самостійно, без клопотання позивача, замінювати первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучати до участі у справі іншу особу як співвідповідача.
Таким чином, ураховуючи те, що позивач не реалізував право залучити як співвідповідачів інших стягувачів, позов із цих підстав підлягає залишенню без задоволення.
Висновки за наслідками розгляду касаційної скарги
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржені рішення - зміні в мотивувальній частині в редакції цієї постанови.
Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 (в редакції станом на 07 лютого 2020 року) ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.
Рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області 
від 26 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Вінницької області від 05 липня 2018 року в частині відмови у виключенні земельної ділянки із акту опису і решту майна, звільненні її з-під арешту змінити в мотивувальних частинах, виклавши їх у редакції цієї постанови.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                            В. І. Крат
 
Судді                                                                                              І. О. Дундар
 
                                                                                                   В. І. Журавель
 
                                                                                                   Є. В. Краснощоков
 
                                                                                                   М. М. Русинчук