ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 810/3831/18                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Брагіна О.Є.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  21 липня 2020 року                                                                                            м. Київ
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:	
головуючого-судді:                                        	Черпіцької Л.Т.	
суддів:	Глущенко Я.Б., Собківа Я.М.,	
секретар судового засідання:	Закревська І.Л.,	
за участю	 	
представник відповідача	   Лук`янчук М.Р.,	
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від   28 січня 2020 року   у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Насос-монтаж" до Головного управління Державної податкової служби у Київській  області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 

В С Т А Н О В И Л А:

ТОВ "Насос-монтаж" звернулось до суду з позовом, в якому просило скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Київській області №000981406 та № 0009841406 від 04.04.2018.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від   28 січня 2020 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 04.04.2018 №0009861406 та №0009841406.
Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що позивачем надано достатньо доказів вважати, що ним здійснюється господарська діяльність у безготівковій формі та ним не порушені вимоги законодавства щодо порядку здійснення розрахункових операцій та оприбуткування готівки, а тому до нього не можуть застосовуватися норми  п.1 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та п. 11 розділу ІІ "Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні", затвердженою постановою Правління Національного банку України 29.12.2017 № 148.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з`ясування судом обставин справи.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач, посилаючись на те, що вимоги апеляційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
В судовому засіданні 21 липня 2020 року колегія суддів постановила ухвалу про заміну процесуального правонаступника шляхом заміни відповідача у справі (Головне управління ДФС у Київській області) його правонаступником Головним управлінням ДПС у Київській області.
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що  на підставі наказу начальника ГУ ДФС у Київській області від 27.02.2018 № 2992, у період з 22.03.2018 тривалістю 10 діб здійснювалась фактична перевірка офісу ТОВ "Насос-монтаж" за адресою: м.Київ, вул.Вікентія Хвойки, 10, оф.39.   В процесі   проведення фактичної перевірки були виявлені факти непроведення позивачем розрахункових операцій через РРО при продажу 18.01.2018 насосу Sсala 2 3-45 за ціною 10600 грн., з видачею рахунка-фактури №СФ-0005 від 18.01.2018 і гарантійного талону, та неоприбуткування у касі підприємства готівкових коштів на суму 10600 грн.; неведення касової книги; неоприбуткування готівки в сумі 10600 грн. 18.01.2018 в касовій книзі підприємства за реалізований насос Sсala 2 3-45, про що був складений акт   № 000168 від 26.03.2018 (а.с. 10-13).
В акті перевірки від 26.03.2018 зафіксовано наступне: позивачем касова книга не велась з 01.01.2017; відсутні платіжні термінали при здійснені розрахунків за продані товари (послуги), які не використані та не передбачені; проведення розрахункової операції при продажу 18.01.2018 без роздрукування фіскальних звітних чеків РРО, КОРО; сума готівкових коштів на місці проведення перевірки склала 0 грн.
ТОВ "Насос-монтаж" здійснило продаж насосу Scala2 3-45 по ціні 10600 грн. та надало покупцеві рахунок-фактуру № СФ-005 від 18.01.2018 та гарантійний талон. За домовленістю сторін сплата товару відбулася пізніше її фактичної передачі, що підтвержується претензією до покупця від 02.03.2018 та випискою по рахункам ТОВ "Насос-монтаж" про фактичну сплату товару покупцем у безготівковій формі лише 23.04.2018.
ТОВ "Насос-монтаж" проведено господарську операцію у безготівковій формі.
Також, в акті перевірки зроблено висновок про порушення пункту 11 розділу II постанови Правління Національного банку України від 29.12.2017 року № 148 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», на підставі чого, відповідно до статті 1 Указу Президента «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки», до позивача застосовано штрафні санкції за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки.
На підставі складеного акта, відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення від 04.04.2018: 
№ 0009861406, яким згідно з згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, абз.3 ст.1 Указу Президента № 436/95 від 12.06.1995 "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" за порушення п.11 розділу ІІ Постанови правління Національного банку України від 29.12.2017 № 148 "Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні" до ТОВ "Насос-монтаж" застосовано штрафні санкції у сумі 53000 грн.;
№ 0009841406 згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, розділу 2 ПКУ за порушення п.1, п.2 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" до ТОВ "Насос-монтаж" застосовано штрафні санкції у сумі 1 грн.
Судом першої інстанції також встановлено, що позивач ТОВ "Насос-монтаж" зареєстроване юридичною особою - 18.03.2013 та здійснює наступні види господарської діяльності: оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; Код КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля (основний); Код КВЕД 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; Код КВЕД 33.14 Ремонт і технічне обслуговування електричного устаткування; Код КВЕД 33.20 Установлення та монтаж машин і устаткування.
За твердженням контролюючого органу, при здійсненні перевірки, 18.01.2018, був встановлений факт  неоприбуткування готівки в сумі 10600 грн. в касовій книзі підприємства за реалізований насос. В той же час в акті зафіксовано, що сума готівкових коштів на місці проведення перевірки склала 0 грн. та встановлено відсутність ведення касової книги.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідач  дійшов такого висновку не  на підставі прибуткового касового ордеру про отримання від покупця готівки в розмірі 10600грн., а підставі рахунку-фактури № СФ-005 від 18.01.2018, який не є належним та  достатнім доказом отримання позивачем готівки за продаж товару та, який підтверджує лише пред`явлення для оплати документу на суму покупки.
ТОВ "Насос-монтаж" не застосовує РРО. Тобто, господарська діяльність позивача за безготівкові розрахунки з покупцями за реалізований їм товар регулюється Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління Національного банку України 21.01.2004 № 22.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів враховує наступне.
Статтею 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з купівлі-продажу іноземної валюти та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з приймання готівки для подальшого переказу. До реєстраторів розрахункових операцій відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, вбудований електронний контрольно-касовий реєстратор, комп`ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо.
Місце проведення розрахунків - місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари (надані послуги) та зберігаються отримані за реалізовані товари (надані послуги) готівкові кошти, а також місце отримання покупцем попередньо оплачених товарів (послуг) із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо.
Стаття 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»       визначає, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупку (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані в установленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених Законом, із застосуванням у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.
Згідно підпункту 1.32  статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» програмно-технічний комплекс самообслуговування - пристрій, що дає змогу користувачеві здійснювати операції з ініціювання переказу коштів, а також виконувати інші операції відповідно до функціональних можливостей цього пристрою без безпосередньої участі оператора (касира).
Порядок ведення касових операцій у національній валюті України юридичними особами (крім банків) та їх відокремленими підрозділами незалежно від організаційно-правової форми та форми власності, органами державної влади та органами місцевого самоврядування під час здійснення ними діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності, фізичними особами, які проводять підприємницьку діяльність, фізичними особами визначено Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 № 148.
Згідно п.12 ст.9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року № 265/95-ВР встановлено, що реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються якщо в місці отримання товарів (надання послуг) операції з розрахунків у готівковій формі не здійснюються (оптова торгівля тощо).
Інструкція про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затверджена постановою Правління Національного банку України 21.01.2004 № 22, встановлює загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків. Вимоги цієї Інструкції поширюються на всіх учасників безготівкових розрахунків, а також на стягувачів та обов`язкові для виконання ними.
Пунктом 1.4 Інструкції передбачено, що безготівкові розрахунки є перерахування певної суми коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів коштів, а також перерахування банками за дорученням підприємств і фізичних осіб коштів, унесених ними готівкою в касу банку, на рахунки отримувачів коштів. Ці розрахунки проводяться банком на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді;
Учасники безготівкових розрахунків відкривають рахунки в порядку, що встановлюється нормативно-правовими актами Національного банку з питань відкриття і закриття рахунків, а також рахунки для обліку коштів у розрахунках за конкретними операціями.
Порядок проведення розрахункових операцій за цими рахунками регулюється Інструкцією, іншими нормативно-правовими актами Національного банку.
Банк здійснює розрахунково-касове обслуговування своїх клієнтів на підставі відповідних договорів і своїх внутрішніх правил здійснення безготівкових розрахунків, якщо ці правила відповідають вимогам цієї Інструкції, інших нормативно-правових актів.
За змістом пункту 4 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 №148, суб`єкти господарювання, які відкрили поточні рахунки в банках і зберігають на цих рахунках свої кошти, здійснюють розрахунки за своїми грошовими зобов`язаннями, що виникають у господарських відносинах, у безготівковій формі, а також у готівковій формі з дотриманням обмежень та в порядку, установленому законодавством України.
Колегія суддів акцентує увагу, що порядок оприбуткування коштів поставлено в пряму залежність від обраного суб`єктом господарювання та законодавчо дозволеного способу розрахунків.
ТОВ "Насос-монтаж" не застосовує РРО, проведення операцій ним здійснюється у безготівковій формі.
Відсутність реєстрації РРО за ТОВ "Насос-монтаж" підтверджується також актом перевірки.
В той же час, як вбачається зв спірного податкового повідомлення-рішення №0009861406, штрафні санкції були застосовані до позивача на підставі Податкового кодексу України та положень абз. 3 ст. 1 Указу Президента від 12 червня 1995 року № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки».
Звертається увага, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 травня 2020 року у справі №1340/3510/18, відступивши від правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові від 02 квітня 2013 року № 2-77а13, вказала про незастосовність до спірних правовідносин положень абзацу третього статті 1 Указу № 436/95, та про неможливість їх застосування у правовідносинах, що виникли після набрання чинності Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Віііг Тоща V. Зраіп) серія А. 303-А; пункт 29).
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, 

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2019  року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 27 липня 2020 року. 	
Головуючий суддя:	Л.Т. Черпіцька 	
Судді:	Я.Б. Глущенко	
 	 Я.М. Собків