Справа  № 336/6730/19                                        Головуючий в суді І інстанції - Криворот О.О.
Провадження  № 33/824/1622/2020                                                         Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія:  ст.124 КУпАП

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К  Р А Ї Н И
 
09 червня 2020 року                                                                                  м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справГабрієля В.О., із участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника Дрижакової Д.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Дрижакової Д.Ю. на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2020 року, - 
 
В С Т А Н О В И В :
 
Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2020 року
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -
 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та закрито провадження по справі у зв`язку з закінченням на момент розгляду адміністративної справи строків притягнення до адміністративної відповідальності.
 
Із постанови суду першої інстанції вбачається, що ОСОБА_1 08.07.2019 року о 00 год. 30 хв. в м. Києві на перехресті вул. Басейної з вул. Еспланадною, керуючи автомобілем марки «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1 , на регульованому перехресті здійснив проїзд на забороняючий червоний сигнал світлофору, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Порше» д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів з матеріальними збитками, чим порушив п.8.7.3 «е» ПДР України, тобто скоїв правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.
 
Не погоджуючись із вказаним рішенням захисником ОСОБА_1 - адвокатом Дрижаковою Д.Ю. подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду та апеляційну скаргу, в яких вона просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 12.02.2020 року, скасувати вказане рішення суду та прийняти нову постанову про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
 
Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 не був присутній при винесенні рішення судом першої інстанції, оскільки його не було належним чином повідомлено про дату та час розгляду справи. Тому на думку апелянта, строк на апеляційне оскарження постанови пропущено з поважних причин.
Апелянт вказує, що судом першої інстанції не повно з`ясовано обставини справи, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а постанова суду винесена з порушенням чинного законодавства. Суд першої інстанції фактично позбавив ОСОБА_1 права на захист, оскільки не викликано в судове засідання понятих з метою дослідження пояснень останніх, анкетні дані яких зазначені на схемі ДТП. Крім того, судом не досліджувались показання понятих при складанні протоколу, на підтвердження цього в матеріалах провадження міститься відеозапис, з якого вбачається, що ОСОБА_1 просив надати правову допомогу, а саме залучити свого адвоката, в цей же день, але на другу половину дня, щоб адвокат мав можливість приїхати та надати юридичну допомогу при складенні протоколу, що стало порушенням вимог ст.268 КУпАП. 
Також, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №168552 зазначено дату його складання, яка становить більше трьох місяців з дня ДТП, а саме протокол складено 09.10.2019 року, в той час коли факт ДТП відбувся 08.07.2019 року, що суперечить вимогам ст.254 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтвердили вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
 
Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_1 та його захисника Дрижакової Д.Ю. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із наступних підстав.
Відповідно до ст.289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не був присутній під час ухвалення оскаржуваного рішення. Копію постанови отримав лише 11.03.2020 року, що підтверджується його підписом, який міститься на заяві від 04.03.2020 року (а.с.54). 
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне поновити захиснику Фоміна А.М. - адвокату Дрижаковій Д.Ю. строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2020 року.
У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 винним себе не визнав, та посилаючись на доводи зазначені в апеляційній скарзі, просив закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Однак, незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції погоджується з висновками районного суду про доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, правильності кваліфікації дій за вказаною статтею, оскільки зазначене підтверджуються зібраними у справі доказами.
Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №168552 від 09.10.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 08.07.2019 року о 00 год. 30 хв. в м. Києві на перехресті вул. Басейної з вул. Еспланадною, керуючи автомобілем марки «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1 , на регульованому перехресті здійснив проїзд на забороняючий червоний сигнал світлофору, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Порше» д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів з матеріальними збитками, чим порушив п.8.7.3 «е» ПДР України (а.с.1).
Так, відповідно до пп.2 п.1 Розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів  про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, у випадках, коли внаслідок ДТП її учасникам заподіяно тілесні ушкодження, викликається слідчо-оперативна група для проведення слідчих дій на місці пригоди відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України. 
Як вбачається з матеріалів справи, в результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження. Однак, в процесі здійснення перевірки було встановлено, що отримані ним тілесні ушкодження є незначними та не відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, а тому в даному випадку відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України. В подальшому матеріали за фактом даної дорожньо-транспортної пригоди було направлено до органів поліції для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП.
Отже, доводи апеляційної скарги щодо невідповідності протоколу вимогам ст.254 КУпАП є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законодавстві, а протокол складено у відповідності до вимог чинного законодавства. 
Також слід вважати необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його права та обов`язки при складенні протоколу. Оскільки як вбачається з відеозапису, який міститься в матеріалах справи, працівник поліції роз`яснював йому права, однак ОСОБА_1 вів себе агресивно та покинув кабінет, не виявивши бажання ознайомитись з протоколом про адміністративне правопорушення, оскільки на його думку працівники поліції не мали права складати протокол щодо нього.
З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 08.07.2019 року (а.с.8-12) вбачається, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали такі механічні пошкодження: «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 - розламаний передній бампер, знищено передні світлові прилади, деформація переднього капоту та передніх крил, тріщина лобового скла, витік технічної рідини, деформація задніх лівих дверей; автомобіль «Porsche Cayenne» д.н.з. НОМЕР_2 - деформація передніх правих дверей, переднього правого крила, зміщено переднє праве колесо, потертості лако-фарбового покриття заднього правого крила, розбите скло передніх правих дверей, в салоні спрацювала подушка безпеки.
З письмових пояснень іншого учасника ДТП - ОСОБА_2 від 08.07.2019 року вбачається, що 08.07.2019 року о 00 годин 30 хвилин він керуючи автомобілем «Porsche Cayenne» д.н.з. НОМЕР_2 їхав з бул. Лесі Українки повертаючи на вул. Еспланадну, зупинився на червоне світло, очікуючи дозволяючого сигналу світлофора для руху. На зелений сигнал світлофора продовжив рух та за мить відчув сильний удар у правий бік автомобіля. Після чого, автомобіль сильно змістило від удару і він зупинився. В результаті зіткнення з автомобілем «Skoda» д.н.з. НОМЕР_1 в його автомобілі спрацювала подушка безпеки.
З відеозапису, який долучений до матеріалів справи вбачається, як автомобіль «Skoda» д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення вимог п.8.7.3 «е» ПДР України, здійснив рух через перехрестя на червоний сигнал світлофора, який забороняє рух та в результаті чого, допустив зіткнення з автомобілем «Porsche Cayenne» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався на дозволяючий зелений сигнал світлофора.
У рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Із огляду на вказане, висновки районного суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується достатніми, належними та допустимими доказами. 
Проаналізувавши докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, місцевий суд вірно прийшов до переконання, що вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, доведеною повністю.
Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше, як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - три місяці з дня його виявлення.
Згідно з п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням строків на момент розгляду справи, передбачених ст.38 КУпАП.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що оскільки адміністративне правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, було вчинене ОСОБА_1 08.07.2019 року, а отже на момент розгляду справи строки передбачені ст.38 КУпАП закінчились. Відтак, провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.
Підсумовуючи зазначене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду та вважаються судом апеляційної інстанції необґрунтованими.
Що стосується зауважень з приводу розгляду справи місцевим судом без участі ОСОБА_1 , то вони є слушними, однак права останнього були відновлені в апеляційній інстанції шляхом можливості висловити свої заперечення та зауваження під час розгляду апеляційної скарги.
Таким чином, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст.294 КУпАП, суд апеляційної інстанції, - 
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Захиснику ОСОБА_1 - адвокату Дрижаковій Діні Юріївні поновити строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2020 року.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Дрижакової Діни Юріївні залишити без задоволення.
Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2020 року щодо  ОСОБА_1 - без змін. 
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського
апеляційного суду                                                                           В.О.  Габрієль