Єдиний унікальний номер 236/4213/19 
Номер провадження 22-ц/804/2494/20        

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

23 вересня 2020 року Донецький апеляційний суду складі:
головуючого-судді  Мальованого Ю.М.,
суддів:                     Агєєва О.В., Канурної О.Д.,   
за участю:
секретаря судового засідання Гладуха О.О.,
позивача ОСОБА_1 
представника позивача адвоката Овчаренко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області у залі судових засідань № 3 цивільну справу № 236/4213/19 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання договору недійсним та стягнення грошових коштів, з апеляційною скаргою відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Краснолиманського міського  суду  Донецької  області від 04 червня 2020 року (суддя першої інстанції Саржевська І.В.),-  
                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                 
В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») про визнання договору недійсним та стягнення грошових коштів. Уточнивши позовні вимоги, посилався на те, що він є клієнтом АТ КБ «Приватбанк» та з 07 березня 2008 року на його ім`я у вказаному банку оформлено споживчий кредит на суму 4 700 грн. Для користування кредитними коштами банком на його ім`я було видано кредитну картку. Станом на 13 лютого 2019 року йому був встановлений кредитний ліміт у розмірі 15 000 грн. Станом на 24.00 год. 13 лютого 2019 року на його рахунку знаходились грошові кошти в сумі 11 401 грн. 17 коп. В ніч з 13 на 14 лютого 2019 року з його кредитної картки, без будь-яких повідомлень, попереджень, запитів, були зняті грошові кошти. Про проведені операції йому стало відомо вранці 14 лютого 2019 року, коли він виявив, що його мобільний телефон заблокований. Після чого він в той же день звернувся за тел. 3700  в АТ КБ «Приватбанк» з вимогою заблокувати карту та до Лиманського відділення АТ КБ «Приватбанк» з вимогою розібратися в даній ситуації. При перевірці рахунку співробітниками банку було виявлено, що дійсно, в ніч з 13 на 14 лютого 2019 року по кредитній картці № НОМЕР_1 проведено ряд банківських операцій:
- о 03.11 год. були зараховані грошові кошти у вигляді кредиту-розстрочки на суму 11 550,00 грн.;
- о 03.56 год. були списані з карткового рахунку разом з комісією банку грошові кошти в розмірі 14 244 грн. 56 коп.;
- о 04.31 год. були списані з карткового рахунку разом з комісією банку грошові кошти в розмірі 853 грн. 84 коп., які були перераховані ОСОБА_2 ;
- о 05.16 год. були списані з карткового рахунку разом з комісією банку грошові кошти в розмірі 3 248 грн. 52 коп.;
- о 07.25 год. були списані з карткового рахунку разом з комісією банку грошові кошти в розмірі 3623 грн. 03 коп. 
Таким чином, без згоди позивача з кредитного рахунку № НОМЕР_1 були списані грошові кошти на загальну суму 21 969 грн. 95 коп. 
На його звернення листом від 28 лютого 2019 року банк безпідставно звинуватив позивача в тому, що грошові кошти були списані з використанням його фінансового телефону та іншої особистої інформації, тому його доводи до уваги не взяв. 
14 березня 2019 року банком з його картки списані грошові кошти в розмірі 1549 грн. 55 коп. в рахунок погашення кредиту-розстрочки, про який до цього часу працівники банку його не повідомляли. Після звернення до банку було встановлено, що 14 лютого 2019 року, під час вчинення шахрайських дій, від імені позивача нібито було оформлено кредит-розстрочку на суму 11550 грн. 00 коп., які банком йому виставлені в заборгованість. 
Враховуючи, що грошові кошти були зняті з карткового рахунку № НОМЕР_1 без його відома, без будь-якої участі, картку він не втрачав, будь-кому не передавав, будь-якої інформації стосовно картки нікому не повідомляв, вважає, що дії відповідача суперечать вимогам ст. 1073 ЦК України, ЗУ «Про банки і банківську діяльність», ЗУ «Платіжні системи та переказ коштів в Україні», Положенню про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків в національній та іноземних валютах. 
На підставі викладеного, просив скасувати договір/миттєва розстрочка № 19021426529381 від 14 лютого 2019 року на суму 11550 грн., оформлений 14 лютого 2019 року; стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в сумі 21 969 грн. 95 коп. 
Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 04 червня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про визнання договору недійсним та стягнення грошових коштів задоволені частково.
Визнано недійсним договір «Миттєва розстрочка» № 19021426529381 від 14 лютого 2019 року на суму 11 550,00 грн., укладений між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 .  
В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання про стягнення судового збору.
Не погоджуючись із рішенням суду в частині задоволених позовних вимог, відповідач                                                                                                                                                                                                                               АТ КБ «Приватбанк» в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 04 червня 2020 року в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.  
Апеляційна скарга мотивована тим, що 02 квітня 2012 року позивач ОСОБА_1 став клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк», ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правила надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк», згідно якої отримав кредитну картку. Власним підписом підтвердив, що йому було надано повну інформацію щодо надання банківських послуг. 14 лютого 2019 року за умовами укладеного договору позивачем було оформлено додаткову послугу «Миттєва розстрочка», що доступна для оформлення власникам кредитних карток. Договір № 19021426529381 від 14 лютого 2019 року «Миттєва розстрочка» укладений через віддалені канали обслуговування (система «Приват24», мессенджери, інтернет-сайти, чекати, банкомати, термінали самообслуговування та інші віддалені канали обслуговування, які дають таку технічну можливість) шляхом введення ОТП-пароля, який надходить на фінансовий телефон Клієнта, у відповідне поле інтерфейсу відповідного каналу обслуговування. Оскільки послуга «Миттєва розстрочка» не є окремим кредитним договором, а є тільки додаткової послугою для власників кредитних карт, підписання окремого кредитного договору не вимагається. З виписки по рахункам позивача вбачається, що послуга Банком надана в повному обсязі, грошові кошти надані також в повному обсязі. Оформлення послуги «Миттєва розстрочка» відбулося із використанням особистої та контрольної інформації, відповідальність за збереження та нерозголошення якої несе відповідач. Твердження позивача про нездійснення ним операції щодо оформлення послуги «Миттєва розстрочка» не підтверджено належними доказами по справі, оскільки факт надходження ОТП-паролю на фінансовий номер телефону позивача не спростовано.  
Суд проігнорував, що факт порушення кримінального провадження сам по собі не є безумовною підставою для звільнення позивача  від обов`язків за укладеним договором. Наявність кримінального провадження не може свідчити, в силу презумпції невинуватості, про вчинення злочину стосовно позивача до винесення вироку, яким такі обставини можуть бути встановлені, а також не може бути підставою для звільнення його від обов`язку належного виконання ним зобов`язання. Висновки суду щодо вчинення щодо ОСОБА_1 кримінального правопорушення ґрунтуються на припущеннях, що суперечить ч. 6 ст. 81 ЦПК України. 
Враховуючи, що, на думку відповідача, зняття коштів  стало можливим у зв`язку з розголошенням позивачем персональних даних третім особам та до повідомлення банку про необхідність блокування рахунку, скаржник наголошує, що банк не повинен нести  відповідальність за дану операцію, оскільки банком не порушено жодних вимог чинного законодавства. Тому у суду були відсутні підстави для задоволення позову в оскаржуваній частині. 
В іншій частині рішення суду учасниками справи не оскаржується.
Письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача позивачем на час розгляду справи не наданий.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.  
Згідно частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Овчаренко О.О. проти апеляційної скарги заперечували, просили рішення суду залишити без змін.
Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 23 вересня 2020 року   відповідач АТ КБ «Приватбанк» отримали 08 серпня 2020 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про отримання поштового відправлення (а.с. 213).
Про причини неявки у судове засідання 23 вересня 2020 року  представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» не повідомив і відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України вважається, що учасник не з`явився у судове засідання без поважних причин. 
Апеляційний  суд  вважає  можливим  розглянути  справу у відсутність представника відповідача, явка  якого у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача АТ КБ «Приватбанк» підлягає задоволенню.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним договору «Миттєва розстрочка»  № 19021426529381 від 14 лютого 2019 року на суму 11 550 грн. 00 коп., укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині виходячи з того, що відповідачем не доведено, що між сторонами досягнуто згоди щодо виду договору та істотних умов такого договору. Також врахував наявність кримінального провадження (ЄРДР № 120190504200000115), у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами позивача.    
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання недійсним договору № 19021426529381 від 14 лютого 2019 року на суму 11 550 грн.  
Матеріалами справи встановлено, що 02 квітня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання позивачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Подавши відповідну заяву позивач підтвердив, що вказаний договір складається із даної заяви, пам`ятки клієнта, Умов та правил надання банківських послуг, а також тарифів (а.с. 85, 86-97).
У зв`язку з укладенням вказаного договору позивачу було видано кредитну картку «Універсальна» та встановлено кредитний ліміт.
В обґрунтування наявності підстав для задоволення позовних вимог в оскаржуваній частині, суд першої інстанції послався на не дотримання сторонами вимог закону стосовно письмової форми договору про надання кредиту «Миттєва розстрочка», умови якого визначені Умовами та правилами надання банківських послуг, без дотримання письмової форми та того, що позивач погоджував з банком умови про предмет договору, розмір відсотків за користування кредитом, умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, та строк дії такого договору. 
Такий висновком не відповідає встановленим обставинам справи та нормам закону виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами було укладено договір на обслуговування карткового рахунку, зокрема, надання кредиту з дотриманням вимог ЦК України, Закону України «Про банки і банківську діяльність», Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223.
При укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярі або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 14.8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк перед укладенням договору зобов`язаний ознайомити користувача з умовами договору про використання електронного платіжного засобу (далі у цій статті - договір), ознайомити з тарифами на обслуговування електронного платіжного засобу та правилами користування електронним платіжним засобом. Банк зобов`язаний забезпечити викладення цієї інформації в доступній формі й розмістити її в доступному для користувача місці, а також надати на його вимогу в письмовій або електронній формі.
Зокрема, Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи розташовані на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua.
Враховуючи, що 02 квітня 2012 року між ОСОБА_1 та Банком був укладений договір про надання банківських послуг та в цей же день видана кредитна картка «Універсальна» (а.с. 84-85), укладення спірного договору з позивачем відбулося у формі приєднання.
Відповідно до п. 2.7.4 Умов та правил надання банківських послуг сервіс «Миттєва розстрочка» визначено порядок використання сервісу «Миттєва розстрочка». 
У відповідності до пункту 1.1.1.129 Умов та Правил надання банківських послуг, сервіс «Миттєва розстрочка» - це послуга Банку, яка надається держателям платіжних карток «Універсальна» та «Універсальна GOLD» на умовах терміновості, платності та зворотності. Терміновість кредиту визначається кількістю платежів, яку вибрав клієнт, але не більше 24 платежів. Платність визначається комісією за користування кредитом, яка сплачується одночасно з погашенням кредиту рівними частинами з кожним платежем. Повернення визначається вимогою погасити кредит не більше ніж за вибрану клієнтом кількість платежів. Кредит з використанням сервісу «Миттєва розстрочка», повертається шляхом встановлення клієнтом регулярного платежу з картки клієнта в розмірі щомісячного платежу за кредитом і проводиться Банком на підставі договірного списання.
Відповідно до пунктів 2.7.4.1.2, 2.7.4.1.3 та 2.7.4.1.4 сторони погодили, що Клієнт на підставі ст. 634 ЦК України приєднується до умов та правил надання кредиту шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та, у разі  оформлення кредиту через інші віддалені канали обслуговування (система  «Приват24, месенджери, інтернет-сайти, чекати, банкомати, термінали самообслуговування, які дають таку технічну можливість) - шляхом введення ОТП-пароля, який  надходить на фінансовий телефон Клієнта, у відповідне поле інтерфейсу відповідного каналу обслуговування. Сторони узгодили, що введенням ОТП-паролю в якості електронного підпису, Клієнт здійснює підписання чеку, який надається йому шляхом друку у віддаленому каналі обслуговування (ТСО, банкомат), а у випадку відсутності технічної можливості друку - надсилається на електронну пошту Клієнта та завжди є доступним у системі «Приват24» незалежно від каналу оформлення кредиту.  
Зміст договору укладеного з ОСОБА_1 зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між позивачем та Відповідачем укладений договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином діючому законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії задля виникнення, припинення або зміни цивільних прав та обов`язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 ЦК України вказує на вчинення двостороннього договору, складовими якого виступають Заяви, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи, з якими Позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в Заяві.
Закріпивши на законодавчому рівні певний порядок і вимоги щодо укладення договорів, зокрема, і кредитних договорів, законодавець з метою захисту порушеного права учасників кредитних правовідносин визначив правові підстави визнання правочинів, в тому числі і кредитних договорів, недійсними у випадку недотримання вимог законодавства при їх укладенні.
Анкета-заява, дані Умови та Правила, чек та тарифи Банку разом складають Кредитний договір. 
Загальний розмір Кредиту вказується у чеку. Строк надання Кредиту становить від 1 до 24 місяців та узгоджується сторонами в чеку. 
Відповідно п. 2.7.4.1.5 Умов та Правил надання банківських послуг банк надає клієнту «Паспорт споживчого кредиту «Оплата частинами/Миттєва розстрочка» шляхом розміщення його на офіційному сайті Банку у мережі інтернет за адресою chast.privatbank.ua. Клієнт підтверджує ознайомлення з «Паспортом споживчого кредиту» та підтверджує покупку за кредитом або отримання кредитних коштів на картку: - у відділених каналах обслуговування шляхом введення клієнтом ОТП-паролю, який надходить на фінансовий телефон клієнта, у відповідне поле інтерфейсу відповідного каналу обслуговування. 
Отже, як при укладенні Договору про надання банківських послуг від 02 квітня 2012 року, так і при підключенні кредитної картки «Універсальна» до сервісу «Миттєва розстрочка» 14 лютого 2019 року, сторонами була дотримана письмова форма договору у відповідності до ч. 1 ст. 207 ЦК України, а отже відсутні підстави вважати такі правочини нікчемними.
Щодо посилання суду першої інстанції на наявність кримінального провадження за заявою позивача як на підставу щодо визнання недійсним договору № 19021426529381 від 14 лютого 2019 року апеляційний суд вважає доцільним зазначити наступне.
Відповідно до пункту 14.12 ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткового електронного платіжного засобу для довіреної особи.
Згідно з пунктом 1.1.2.1.11 Умов та правил, які містяться на сайті відповідача https://privatbank.ua/terms, для уникнення неправомірних операцій з рахунками Клієнт зобов`язаний не залишати без нагляду телефон/пристрій, який використовується для підключення Фінансового номеру телефону Клієнта та/або доступу до програмних комплексів Банку.
В разі втрати Клієнтом Фінансового номеру телефону, підозрі доступу третіх осіб до Фінансового номеру телефону та інших неправомірних дій третіх осіб із Фінансовим номером телефону Клієнт зобов`язаний негайно повідомити  про це Банк в будь-якому з доступних каналів: 3700, чат-онлайн, відділення Банку.
На підставі звернення Клієнта про зазначений факт Банк знімає з номера телефону Клієнта ознаку «Фінансовий» та блокує аккаунт Клієнта в Системі «Приват24» з метою уникнення можливих шахрайських операцій з рахунками Клієнта.
За змістом ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З огляду на положення вищенаведених правових норм апеляційний суд не може погодитися з висновком суду першої інстанції, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи. Позивачем не доведено того факту, що в ніч з 13 на 14 лютого 2019 року він не втрачав доступ до свого фінансового  телефону, враховуючи, що оформлення додаткової послуги «Миттєва розстрочка» є неможливим без введення особистої та контрольної  інформації, відповідальність за схоронність якої несе сам позивач. Під час оформлення послуги здійснено  авторизацію належним чином, правильно введено ОТП-пароль, який надійшов на фінансовий номер телефону клієнта. 
При цьому слід врахувати, що наявність кримінального провадження не може свідчити, в силу презумпції невинуватості, про вчинення злочину стосовно ОСОБА_1 до ухвалення вироку, яким такі обставини будуть встановлені.
З врахуванням наведеного, суд першої інстанції, в порушення норм матеріального та процесуального права, дійшов до необґрунтованого висновку про задоволення позову в частині визнання недійсним договору/миттєва розстрочка.
Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення грошових коштів учасниками справи не оскаржується і судом апеляційної інстанції не переглядається.
Відповідно до положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, доходить висновку, що суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову в оскаржуваній частині з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд .-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.
Скасувати рішення Краснолиманського міськогосуду Донецької області від 04 червня 2020 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання договору недійсним та ухвалити в цій частині нове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання недійсним договору «Миттєва розстрочка» від 14 лютого 2019 року відмовити.  
В іншій частині, рішення суду залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 вересня 2020 року.

Головуючий суддя:                                                                       Ю.М. Мальований

Судді:                                                                                            О.В. Агєєв

                                                                                                      О.Д. Канурна