Справа № 461/8579/19                                 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М. 
Провадження № 33/811/873/20                 Доповідач: Романюк М. Ф. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ 

26 серпня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., за участі представника Галицької митниці Держмитслужби Зирянова Олега Юрійовича, ОСОБА_1, адвоката Гнідого Івана Петровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну представника Галицької митниці Держмитслужби Андріїва Миколи Васильовича на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 02 червня 2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ст.22 КУпАП звільнено від адміністративної відповідальності та провадження у справі закрито, 
встановив:

цією постановою звільнено  ОСОБА_1  від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.470 МК України, на підставі ст.22 КУпАП, за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.
Провадження по справі про порушення митних правил закрито.
Згідно з постановою, згідно з протоколом про порушення митних правил №3933/20900/19, 13.10.2019 року, близько 23 год. 38 хв. в зону митного контролю МАПП «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС смугою руху «зелений коридор» в напрямку виїзд з України заїхав легковий автомобіль марки «AUDI A3», реєстраційний номер НОМЕР_1 яким гр.України ОСОБА_1 , в якості пасажира, прямував у приватну поїздку з України до Республіки Польща. У ході митного контролю вказаного транспортного засобу в ПІК «Інспектор» було встановлено, що 26.08.2018 року. гр ОСОБА_1 ввіз з метою особистого користування на митну територію України у митному режимі «Транзит» смугою руху «червоний коридор» через п/п "Ужгород-Вишнє Нємецьке" Закарпатської митниці ДФС: автомобіль марки «RENAULT KANGOO», реєстраційний номер НОМЕР_2 (постійно зареєстрований в Республіці Польща) VIN: НОМЕР_3 . Згідно автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор» цей транспортний засіб, з митної території України станом на 14.10.2019 року, громадянином України ОСОБА_1 не вивозився та у інший митний режим ніж «Транзит» поміщений не був. Будь-яких підтверджуючих документів щодо аварії або дії обставин непереборної сили, у відповідності до вимог ст. 460 МК України, а також документально підтверджуючого повідомлення найближчого митного органу про вищезазначені обставини, у відповідності до ст.192 МК України, громадянин України ОСОБА_1 до митного контролю не надав. У відповідності до ст.ст. 90, 93, 102 МК України та розділу І п. 4 наказу ДМСУ від 17.11.05 № 1118 «Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України», вищевказаний автомобіль перебуває під митним контролем та до його переміщення повинні виконуватися наступні вимоги, а саме: перебувати у незмінному стані, крім природних змін; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку.
Статтею 95 митного Кодексу України визначено строки транзитних перевезень, а саме: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу - 5 діб). Таким чином, гр. України ОСОБА_1 не доставив транспортний засіб марки «RENAULT KANGOO», реєстраційний номер НОМЕР_2 (постійно зареєстрований в Республіці Польща) VIN: НОМЕР_3 до митного органу призначення, перевищив встановлений митним кодексом України строк доставки транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, до митного органу призначення більше ніж на тридцять діб.
Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч.6 ст.470 МК України.
Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, представник Галицької митниці Андріїв М.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Галицького районного суду м. Львова від 02 червня 2020 року та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.6 ст. 470 МК України, та накласти на нього стягнення передбачене санкцією даної статті в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, покликається на те, що висновок Галицького районного суду м. Львова є помилковим та необґрунтованим, а сама постанова необ`єктивною та безпідставною.
Зазначає, що ОСОБА_1 не доставив транспортний засіб марки «RENAULT KANGOO», реєстраційний номер НОМЕР_2 (постійно зареєстрований в Республіці Польща) VIN: НОМЕР_3 до митного органу призначення, перевищив встановлений митним кодексом України строк доставки транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, до митного органу призначення більше ніж на тридцять діб.
Вказує на те, що розглянувши справу по суті, суд першої інстанції об`єктивно прийшов до висновку щодо факту вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , які підтверджуються даними адміністративної справи, однак провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст. 470 МК України закрито, у зв`язку з малозначністю.
Апелянт звертає увагу на те, що станом на 2020 рік, відповідно до п.5 підрозділу 1 р. 20 ПК України грошова сума встановлена як неоподатковуваний мінімум в державі Україна це 17 гривень, а прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» становить 2102 грн. Відтак представник митниці вважає, що правопорушення вчинене ОСОБА_1 за яке передбачене стягнення в розмірі 170 000,00 гривень штрафу або конфіскацію транспортного засобу, не може розцінюватися як малозначне.
Вважає, що посилання суду на принцип розумності призначення покарання, а саме: звільнення особи-правопорушника від адміністративної відповідальності за ст.22 КУпАП за малозначністю є безпідставним та законодавчо не обґрунтованим. 
Заслухавши пояснення представника Галицької митниці Зирянова О.Ю. на підтримку апеляційної скарги, ОСОБА_1 , адвоката Гнідого І.П., які заперечили апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Згідно ст. 489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На переконання апеляційного суду, при розгляді справи відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції дані вимоги законодавства частково дотримано. Висновок суду про наявність у його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.470 МК України, ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні обставин справи.
Апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції є обґрунтованим в цій частині. Такий підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: даними, що містяться в протоколі про порушення митних правил №3933/20900/19 від 14.10.2019 року (а.с.3-4) та іншими матеріалами справи, які знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку між собою, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами.
Наведеним у оскаржуваному рішенні доказам місцевий суд дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.6 ст. 470 МК України.
Оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд не проводить детальний їх аналіз і перевіряє постанову місцевого суду, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП лише в межах апеляційної скарги.
Щодо звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю, то слід зазначити наступне.
Відповідно до ст.33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Звільняючи ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП та закриваючи провадження у справі, суддя місцевого суду обґрунтував таке рішення тим, що ОСОБА_1   вперше притягається до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не працює, є інвалідом 3 групи загального захворювання, що стверджується долученими до матеріалів справи копією посвідчення серії НОМЕР_4 , виписками з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, те, що наслідки даного порушення не представляють суспільної небезпеки, не завдали значної шкоди державним чи суспільним інтересам.
Разом з тим суд апеляційної інстанції вважає такий висновок місцевого судді помилковим, та не може погодитись з позицією судді першої інстанції в тій частині, що правопорушення є малозначним, враховуючи те, що як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не доставив транспортний засіб марки «RENAULT KANGOO», реєстраційний номер НОМЕР_2 (постійно зареєстрований в Республіці Польща) VIN: НОМЕР_3 до митного органу призначення, перевищив встановлений митним кодексом України строк доставки транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, до митного органу призначення більше ніж на тридцять діб.
Крім того, апеляційним судом була зроблена перерва у судовому засіданні 08 липня 2020 року, тобто надавався час для легалізації транспортного засобу марки «RENAULT KANGOO», реєстраційний номер НОМЕР_2 (постійно зареєстрований в Республіці Польща) VIN: НОМЕР_3 , проте на момент розгляду справи апеляційним судом автомобіль не легалізовано. 
Тобто, особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не вчинялося жодних заходів для легалізації вказаного транспортного засобу.
Окрім цього, будь-яких підтверджуючих документів щодо аварії або дії обставин непереборної сили у відповідності до вимог ст. 460 МК України, а також документально підтверджуючого повідомлення найближчого митного органу про вищезазначені обставини, у відповідності до ст.192 МК України, ОСОБА_1 до митного контролю не надавав.
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Усне зауваження може бути зроблено лише за малозначне правопорушення. Законодавство не містить їх переліку або вказівок на ознаки, що дозволяють судити про малозначність провини. Очевидно, це такі адміністративні правопорушення, які не становлять великої шкідливості й не завдають значних збитків державним або суспільним інтересам, або безпосередньо громадянам.
Між тим апеляційним судом не встановлено обставин, які б значно знижували суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_1 правопорушення та свідчили про малозначність такого порушення.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість рішення судді місцевого суду щодо звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП та закриття провадження у справі.
Так, Законом України №395-ІХ від 19.12.2019 «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового порядку застосування статей 470 та 481» постановлено розділ XXI "Прикінцеві та перехідні положення" Митного кодексу України доповнити пунктом 9-5 такого змісту: "9-5. Установити, що: вчинення порушень митних правил, передбачених частинами п`ятою та шостою статті 470 цього Кодексу, виявлених у період з 22 серпня по 31 грудня 2019 року включно, тягне за собою застосування адміністративного стягнення, передбаченого частиною третьою зазначеної статті".
Санкція частини 6 ст. 470 МК України передбачає відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.
При цьому санкцією ч.3 ст. 470 МК України передбачено накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Оскільки вчинене ОСОБА_1 порушення митних правил, передбачене ч.6 ст. 470 МК України, було виявлене 13 жовтня 2019 року, а тому скоєння такого правопорушення тягне за собою застосування адміністративного стягнення, передбаченого ч.3 ст. 470 МК України.
Таким чином на ОСОБА_1 може бути накладене лише стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 гривень.
За таких обставин, враховуючи наведене, зокрема і те, що порушення митних правил було виявлено 13 жовтня 2019 року, апеляційний суд вважає, що постанову районного суду слід скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 470 МК, наклавши на нього стягнення у межах санкції ч. 3 ст.470 МК України.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу представника Галицької митниці Держмитслужби Андріїва Миколи Васильовича задоволити частково.
Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 02 червня 2020 року відносно ОСОБА_1 , скасувати.
Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.470 МК України та накласти на ОСОБА_1 передбачене ч.3 ст. 470 МК України адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. судового збору.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф. Романюк