Справа № 461/6374/19                                         Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р. 
Провадження № 22-ц/811/1155/20                                  Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П. 
Провадження № 22-ц/811/1156/20                                
Категорія справи:76

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

        17 серпня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

               головуючого - судді Цяцяка Р.П., 
               суддів Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,
за участю: секретаря Сеньків Х.І.;
адвоката Мельник О.С. - представника АТ „Укртрансгаз",

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника Акціонерного товариства „Укртрансгаз", на рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 січня 2020 року та додаткове рішення Галицького районного суду м. Львова від 19 лютого 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства „Укртрансгаз", третя особа: ОСОБА_3 - Генеральний директор Акціонерного товариства „Укртрансгаз", про скасування наказу т.в.о. Президента АТ «Укртрансгаз» від 29.05.2019 року №07-м/к «Про дисциплінарне стягнення». 
Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що позивач перебуває на посаді заступника директора з фінансово-економічних питань філії «Оператор газосховищ України» Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на підставі наказу від 07.12.2018 № 665-к «Про переведення».
Наказом відповідача від 29.05.2019 року №07-м/к «Про дисциплінарне стягнення» позивачу за порушення трудової дисципліни було оголошено догану.
Цей наказ позивач вважає незаконним, оскільки такий не містить відомостей про конкретні порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку, які стали підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.
Крім цього, на думку позивача відповідачем пропущено встановлений ст.148 КЗпП України строк притягнення до дисциплінарної відповідальності, оскільки (як вбачається із знімків екрану з систем аудиту дій користувачів АТ«Укртрансгаз», долучених до службової записки від 14.05.2019 року №1001СТ-19-6207, які виготовлені в період часу з 21.02.2019 року по 21.03.2019 року) кінцевою датою виявлення триваючого дисциплінарного проступкує є 21.03.2019 року, а оспорюваний наказ винесено 29.05.2019 року, тобто - після збігу встановленого чинним законодавством строку притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Також, згідно із пунктом 2.2. «Обов`язки працівників Товариства» Правил використання ресурсів мережі Інтернет встановлено що працівники зобов`язані використовувати доступ до ресурсів мережі Інтернет:
-        для перегляду та вивчення інформації щодо Законодавства України або інших держав, нормативних актів;
-        для пошуку інформації для виконання завдань, удосконалення роботи структурного підрозділу, Товариства в цілому;
-        для перегляду та аналізу комерційних та цінових пропозицій компаній-виробників, дилерів, дистриб`юторів;
-        для вирішення службових та виробничих завдань.
Відтак, Правилами використання ресурсів мережі Інтернет встановлено обов`язок працівників Товариства використовувати доступ до ресурсів мережі Інтернет для перелічених вище цілей.
Відповідно до наказу від 31.01.2019 року № 41 АТ «Укртрансгаз» «Про розподіл обов`язків між керівництвом» на заступника директора з фінансово-економічних питань покладено повноваження щодо керівництва бухгалтерією, відділом планування та звітності, фінансовим відділом, сектором інформаційних технологій, відділом майна та соціального розвитку, управлінням обліку газу та реалізації послуг в ПСГ, загальним відділом, службою експлуатації і обслуговування адміністративного приміщення, їдальнею і буфетом.
Аналіз положень про вказані підрозділи свідчить, що поряд із завданнями та функціями, які стосуються організації ведення бухгалтерського та податкового обліку, складання фінансової звітності, оформлення договорів зберігання, закачування, відбору газу в ПСГ та ін., на заступника директора з фінансово-економічних питань Філії «Оператор газосховищ України» Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (надалі Філія) покладено також контроль за виконанням цими відділами функцій, пов`язаних із соціальною, культурною, житлово-побутовою, відпочинковою та іншими сферами діяльності Філії та життя її працівників.
Згідно із інформацією з офіційного сайту АТ «Укртрансгаз» (посилання: http://utg.ua), АТ «Укртрансгаз» має свої офіційні сторінки у таких соціальних мережах та відеохостінгах як Facebook, Twitter, Youtube.
З огляду на це, позивач зазначав, що ним використовувався доступ до мережі Інтернет, але виключно для виконання своїх посадових обов`язків.
Поряд з цим, знімки екрану, долучені до Службової записки, не містять достовірних відомостей про те, що відвідування відображених на них Інтернет сайтів здійснювалось саме позивачем.
Незгоду із службовою запискою позивач висловив у письмових поясненнях від 27.05.2019 року, однак його доводи не були враховані при вирішенні питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності (том 1, а.с. 2-6).

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 28 січня 2020 року позов задоволено частково.
Скасовано наказ Тимчасово виконуючого обов`язки Президента Акціонерного товариства «Укртрансгаз» від 29.05.2019 року № 07-м/к «Про дисциплінарне стягнення».
У задоволенні решти вимог відмовлено за безпідставністю.
Стягнуто з Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на користь ОСОБА_2  768 грн. 40 коп. сплаченого судового збору (а.с. том 1, а.с. 218-225).
Додатковим рішенням Галицького районного суду м. Львова від 19 лютого 2020 року стягнуто з Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на користь ОСОБА_2 11 200 грн. понесених судових витрат на професійну правничу допомогу (а.с. том 1, а.с. 242-243).

Вищезгадані судові рішення оскаржила представник відповідача.
Апелянт просить оскаржувані рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, покликаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та на порушення норм процесуального і неправильне застосування норм матеріального права.
Вважає помилковим висновок суду про те, що оскаржуваний наказ не містить посилання на порушення позивачем обов`язків, встановлених Правилами використання ресурсів мережі Інтернет ПАТ „Укртрансгаз" та Правилами внутрішнього трудового розпорядку ПАТ „Укртрансгаз", оскільки позивач у своїй пояснювальнеій записці від 27.05.2019 року не спростовує фактів систематичного нецільового використання ним ресурсів мережі Інтернет у приватних інтересах, а відтак - порушення ним п.п. 2.1.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку Товариства.
Стверджує, що заява представника позивача про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу була поданою до суду лише 04.02.2020 року, тобто - після спливу п`ятиденного строку встановленого у частині 8 статті 141 ЦПК України, а відтак вважає, що ця заява мала б бути залишеною без розгляду (том 2, а.с. 1-7).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та стверджується матеріалами справи, що позивач перебуває у трудових відносинах з АТ «Укртрансгаз», де з 10 грудня 2018 року та на час звернення до суду обіймає посаду заступника директора фінансово-економічних питань філії «Оператор газосховищ України» АТ «Укртрансгаз» (том 1, а.с. 39).

Згідно із наказом Т.в.о. президента АТ «Укртрансгаз» від 29 травня 2019 року позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення п.п. 2.1.1 п.2 «Правил використання ресурсів мережі Інтернет ПАТ «Укртрансгаз» і пункту 7.1.1 «Порушення правил внутрішнього трудового розпорядку» розділу «Відповідальність» посадової інструкції заступника директора фінансово-економічних питань філії «Оператор газосховищ України» АТ «Укртрансгаз» та оголошено йому догану (том 1, а.с. 9).
Підставою для видачі зазначеного вище наказу є службова записка директора з безпеки-директора департаменту безпеки від 14.05.2019 року, згідно якої департаментом безпеки було встановлено факти систематичного нецільового використання ОСОБА_2 у власних приватних інтересах ресурсів глобальної мережі Інтернет (том 1, а.с. 10).

Згідно зі статтею 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.
Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення, як догана.

Частиною першою статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.
Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника, які полягають у порушенні або неналежному виконанні покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.
Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.
Разом з тим саме на роботодавця покладається обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

У статті 149 КЗпП України визначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.
Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення.
Правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.
Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку роботодавця; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин, умисно або з необережності.

ЦПК України встановлено, що: 
-        цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);
-        доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);
-        належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);
-        жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 89).

Як вбачається зі змісту наказу т.в.о. президента АТ «Укртрансгаз» від 29 травня 2019 року, позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення п.п. 2.1.1 п.2 «Правил використання ресурсів мережі Інтернет ПАТ «Укртрансгаз» і пункту 7.1.1 «Порушення правил внутрішнього трудового розпорядку» розділу «Відповідальність» посадової інструкції заступника директора фінансово-економічних питань філії «Оператор газосховищ України» АТ «Укртрансгаз» та оголошено йому догану (том 1, а.с. 9).
При цьому пункт 7.1.1 розділу 7 «Відповідальність» посадової інструкції заступника директора фінансово-економічних питань філії «Оператор газосховищ України» АТ «Укртрансгаз» містить відсилочну норму, а саме - передбачає відповідальність за порушення правил внутрішнього трудового розпорядку (том 1, а.с. 81-86).
В той же час, наказ т.в.о. президента АТ «Укртрансгаз» від 29 травня 2019 року не містить посилання на те, яку саме норму Правил внутрішнього трудового розпорядку (копія яких на 8-ми аркушах є наявною у матеріалах справи) і коли порушив ОСОБА_2 .
Щодо порушення позивачем п.п. 2.1.1 п.2 «Правил використання ресурсів мережі Інтернет ПАТ «Укртрансгаз», на що міститься посилання в наказі т.в.о. президента АТ «Укртрансгаз» від 29 травня 2019 року, то підпункт 2.1.1 є складовою частиною пункту 2.1 «Права працівників Товариства» та (відповідно) передбачає права (а не обов`язки) працівника (том 1, а.с. 70).
В той же час, пунктом 1.3 цих же Правил використання ресурсів мережі Інтернет ПАТ «Укртрансгаз» встановлено, що підрозділи безпеки та підрозділи інформаційних технологій на підставі вимог Концепції інформаційної безпеки, що затверджена наказом Товариства від 31.07.2015 року № 308, «залишають за собою право обмеження доступу працівникам Товариства до ресурсів мережі Інтернет, зміст яких не має відношення до виконання посадових обов`язків» (том 1, а.с. 69). 
Службова записка директора з безпеки-директора департаменту безпеки від 14.05.2019 року «проілюстрована» знімками екрану з системи аудиту користувачів АТ «Укртрансгаз» за період (на твердження самого відповідача) з 21 лютого по 13 травня 2019 року (том 1, а.с. 10-19), однак матеріали справи не містять жодних пояснень стосовно того, чому виявивши ще в лютому факти «нецільового використання ОСОБА_2 у власних приватних інтересах ресурсів глобальної мережі Інтернет», підрозділи безпеки та підрозділи інформаційних технологій не обмежили доступ ОСОБА_2 «до ресурсів мережі Інтернет, зміст яких не має відношення до виконання посадових обов`язків».
За вищенаведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про недоведеність відповідачем винної поведінки позивача, а тим більше - того, що поведінка позивача призвела до негативних наслідків чи завдала шкоди відповідачу, а відтак прийшов до правильного висновку про те, що в діях позивача відсутній склад дисциплінарного проступку, та обґрунтовано скасував наказ відповідача про накладення на позивача дисциплінарного стягнення.

ЦПК України встановлено, що: 
-        витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина 3 статті 133);
-        витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частини 1-3 статті 137);
-        суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 137);
-        обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 137); 
-        розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо) (частина 8 статті 141). 
Для отримання відшкодування витрат на правову допомогу слід довести: факт і тривалість надання їй правової допомоги; факт надання допомоги адвокатом або іншим фахівцем у галузі права; факт оплати правової допомоги (або обов`язку такої оплати; п.1 ч.2 статті 137 ЦПК).

Позивачем в обґрунтування вимоги про стягнення з відповідача на його користь понесених ним витрат на професійну правничу допомогу ще до позовної заяви було долучено Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на загальну суму 10 368 грн. 40 коп. (том 1, а.с. 23), а відтак відповідачу було добре відомо про згадані фінансові претензії позивача до нього.
В той же час, подані відповідачем Відзив по позовну заяву та письмові Пояснення не містять жодного доводу (пояснень, заперечень тощо) стосовно вищезгаданого Попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат (том 1, а.с. 117-120, 182-185) і до дня ухвалення судом оскаржуваного рішення (28.01.2020 року - протягом більше 5-ти місяців) відповідачем так і не було подано до суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, чи заяв про неспівмірність витрат на оплату правничої допомоги адвоката позивача.
До судових дебатів позивачем було подано до суду заяву про те, що заява про відшкодування витрат на правничу допомогу ним буде поданою у строки, передбачені статтею 141 ЦПК України, а саме - протягом 5 днів після ухвалення рішення суду (том 1, а.с. 201-202).
Рішення по справі судом було ухвалено 28 січня 2020 року, а Заяву про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем було здано на пошту 03 лютого 2020 року (том 1, а.с. 235-236) - в понеділок, тобто - в межах строку, передбаченого частиною 8 статті 141 ЦПК України (з урахуванням положень, що передбачені частиною 3 статті 124 ЦПК України). 
При цьому до Заяви про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу представником позивача долучено Договір про надання юридичних послуг від 12.08.2019 року, Акт здачі-приймання наданих послуг від 12.12.2019 року, рахунок та копію квитанції про оплату позивачем цих послуг у розмірі 11 200 грн. (том 1, а.с. 227-236).
Як вбачається з протоколів судових засідань по даній справі, на виконання зобов`язань, передбачених вищезгаданим Договором про надання юридичних послуг від 12.08.2019 року, адвокат Мехеда Н.В. приймала участь у цих судових засіданнях.
Відтак, колегія суддів приходить до висновку про те, що правові підстави для скасування додаткового рішення Галицького районного суду м. Львова від 19 лютого 2020 року (яким стягнуто з АТ «Укртрансгаз» на користь ОСОБА_2 11 200 грн. понесених судових витрат на професійну правничу допомогу; а.с. том 1, а.с. 242-243) також відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 

П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника Акціонерного товариства „Укртрансгаз", залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 січня 2020 року та додаткове рішення Галицького районного суду м. Львова від 19 лютого 2020 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 20 серпня 2020 року.

       Головуючий:                                                Цяцяк Р.П.

       Судді:                                                                Крайник Н.П.

                                                                       Шеремета Н.О.