КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                                                                                                                             
Апеляційне провадження № 22-ц/824/3710/2020                 
                                                                                                     справа № 759/6896/17                                                    
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
 16 липня 2020 року Київський апеляційний суд в складі:
            Судді - доповідача:      Андрієнко А.М.
            Суддів:                           Соколової В.В.
                                                   Поліщук Н.В.
            При секретарі               Дроздовій Ж.В.
 
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва, постановленого суддею Сеньком М.Ф. 02 липня 2019 року та за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду м. Києва, постановленого суддею Сеньком М.Ф. 02 липня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, індексації аліментів, та додаткових витрат на утримання дитини,
 
У С Т А Н О В И Л А:
 
В травні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, індексації аліментів, та додаткових витрат на утримання дитини. 
На обґрунтування позовних вимог вказувала, що у зв?язку із неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_3 обов?язку по утриманню дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та прострочення сплати аліментів утворилась заборгованість, яку позивач просила стягнути з відповідача на її користь.
За наведених обставин, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь 47 298,00 грн пені за прострочення сплати аліментів, 4356,00 грн індексації аліментів, суму додаткових, понесених та які понесуться наперед, витрат на утримання дитини в розмірі 49 232,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 щомісячну суму додаткових витрат на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 6000,00 гривень щомісячно.
Крім того, просила змінити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16.10.2015 з ОСОБА_3 на її користь на утримання дитини ОСОБА_4 з твердої грошової суми 1200,00 грн. на 1/4 частину доходу (заробітку) щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 02 липня 2019 року позов  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, індексації аліментів, та додаткових витрат на утримання дитини задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 47 298, 00 грн пені за прострочення сплати аліментів, 4356, 00 грн втрати частини доходу, у зв`язку з його несвоєчасною виплатою, 640 грн судового збору, а всього стягнуто 52294, 00 грн.
Змінено розмір аліментів, які сплачує ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16.10.2015 року.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку, починаючи з 10.05.2017 року до досягнення дитиною повноліття.
В задоволені решти вимог позову відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02.07.2019 та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 49 232,00 грн та судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 960 грн, в решті рішення залишити без змін.
Мотивує свою апеляційну скаргу тим, що рішення було постановлено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції не враховано, що з 02.03.2015 по червень 2018 року дочка навчалась в освітньо - виховному комплексі Приватна Гімназія «Апогей-спеціалізована школа-дитсадок «Лісова казка». За період навчання у школі було витрачено 61 368,00 грн. 
Крім того, дочка відвідує заняття з малювання, вартістю 350 грн/місяць, що з 11.01.2019 року по 31.05.2019 року становило 1575 грн.
Зазначає, що, для профілактики остеохондрозу дочці необхідно відвідувати басейн. Так, у 2016 році дочка 12 місяців відвідувала спорткомплекс «Спортлайф» із заняттям з плавання, вартість яких становить 2000 грн. 
Також, дочка у 2015 році перебувала в оздоровчомудитячому таборі «Едельвейс» ІІ зміна (30.07.15-12.08.15) - 2980,00 грн, ІІІ зміна (12.07.15-29.07.15) - 3510 грн. 
Вказує, що у січні 2018 року ОСОБА_2 оздоровлювала дитину в Єгипті, вартість відпочинку складав 7731 грн.
Також, влітку дитині необхідно оздоровитись, тому Апелянт забронювала путівку в оздоровчомутаборі ДОЦ «Красная Гвоздика», сплативши попередьно 1000,00 грн на період з 03.06.2019 по 22.07.2019. Решта 11 000 грн, була сплачена безпосередньо у таборі, таким чином Апелянт просить, стягнути половину витрат з відповідача.
Наголошувала на тому, що окрім оплати вартості навчання, відпочинку, гуртків існують додаткові витрати (фарби, папір для малювання, пензлі, олівці, купальний костюм, окуляри для плавання тощо), що в середньому становить 1000 грн./міс.
Вказує, що апелянтом загалом було витрачено на утримання дочки суму в розмірі 98 464,00 грн, половину вартості якої просить стягнути з відповідача.
Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач  ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02.07.2019 в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 47 298, 00 грн пені за прострочення сплати аліментів, 4356, 00 грн втрати частини доходу, у зв`язку з його несвоєчасною виплатою, в решті рішення залишити без змін.
На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що задовольняючи вимогу про стягнення пені за час прострочення сплати аліментів та втрати частини доходу, у зв`язку з його несвоєчасною виплатою, суд першої інстанції прийняв до уваги виключно докази позивача, а саме, розрахунок пені та розрахунок втрати доходів у зв`язку з його несвоєчасною виплатою.
При цьому, за відсутності спеціального закону про індексацію аліментів, застосував аналогію закону, та матеріально - правовою підставою до задоволення вимоги про стягнення суми втрати доходів у зв`язку з його несвоєчасною виплатою зазначив Закон України «Про індексацію грошовихдоходів населення».
Позивачем проведено розрахунок пені та індексації, внаслідок якого пеня по несплаті аліментів склала 47 298,00 грн, індексація аліментів 4356,00 грн.
Натомість, як вбачається з Довідки - розрахунку № 294, складеної Ковельським міськрайонним ВДВС ГТУЮ у Волинській області 15.03.2019 року ( на підставі ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», заборгованість зі сплати аліментів станом на 30.01.2019 року складала 2 935,73 грн. При цьому позивачем проведено розрахунок пені із суми боргу 4 750,00 грн.
У вище зазначеній довідці відсутні платежі за січень місяць 2019 року на суму 1200,00 грн та за жовтень місяць 2017 року на суму 1200,00 грн, однак їх здійснення підтверджено банківськими квитанціями, які були долучені до матеріалів справи.
 Представник позивача просила задовольнити апеляційну скаргу позивача та залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення.
Представник відповідача просила апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а задовольнити апеляційну скаргу відповідача з тих підстав, що викладені в ній.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги   підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02 липня 2019 року в частині зміни способу стягнення аліментів, апелянтами не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України  в апеляційному порядку не переглядається.
Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду  у даній справі  лише в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів, індексації аліментів та додаткових витрат на утримання дитини.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Так, за положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов?язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов?язків щодо дитини.
Згідно статті 180 СК України батьки зобов?язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Судом установлено, що сторони з січня 2008 року по березень 2014 року перебували в зареєстрованому шлюбі, мають дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2015 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1200 грн, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 17.09.2015.
Позивач вказує, що відповідач аліменти сплачує нерегулярно та не в повному обсязі, у зв?язку із чим має заборгованість по аліментам.
Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
За змістом статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов?язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Судом встановлено, що позивачем пред`явлено виконавчий лист до виконання у квітні 2017 року, про що свідчить довідка - розрахунок начальника Ковельського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Волинській області  від 15.03.2019 року ( а.с.161).
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що розрахунок заборгованості, із якої повинна бути обчислена пеня, визначено державною виконавчою службою і на час розгляду справи становила 771 гривню .
 Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України: у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
       А відповідно до правової позиції висловленої в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. 
            Розрахувавши пеню за весь період прострочення зобов`язання щодо сплати аліментів, суд першої інстанції не звернув увагу на вимоги закону про те, що пеня не може перевищувати 100% заборгованості, а тому апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а  рішення в цій частині підлягає зміні , а саме: розмір стягнутої неустойки з відповідача на користь позивача повинна бути зменшена до 771 гривні.
    Щодо індексації аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі.
    Така індексація передбачена  Сімейним кодексом України, Законом України від 17 травня 2016 року № 1368-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі», Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» .
Індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»).
         Відповідно до статті 184 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. 
        Пунктом 104 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок) закріплено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється з місяця, в якому призначено аліменти.
Для аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, що були призначені до червня 2016 року, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з дня набрання чинності Законом України від 17 травня 2016 року № 1368-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі".
      При цьому розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, разом із сумою індексації не повинен перевищувати 50 % грошового доходу платника аліментів.
       Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 % (абзац другий пункту 11 Порядку).
       Індексації підлягають аліменти в межах прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.
        Згідно із пунктом 6 Порядку індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів з доходу їх платника.
Індексація таких аліментів проводиться за рахунок коштів платника аліментів. 
          При цьому гроші, які стягуються за минулий час, теж мають бути проіндексовані. Виплати будуть індексуватися окремо для кожного періоду, залежно від того, як змінювався розмір прожиткового мінімуму у кожному кварталі.
         Як вбачається із розрахунку індексації аліментів позивачем, вона вчинена , починаючи з грудня 2015 року, однак, відповідно до законодавства індексація аліментів може бути проведена лише з червня 2016 року, а тому апеляційна скарга відповідача в цій частині також підлягає частковому задоволенню, а сума індексації аліментів повинна бути зменшена з 4356 гривень до 4 209 гривень 60 коп.
         Колегія суддів   вважає, що   апеляційна скарга ОСОБА_2 щодо стягнення додаткових витрат на дитину  підлягає  частковому задоволенню із наступних підстав.
Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).  
Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема, необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат.  Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
  Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв?язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягають доведенню в судовому засіданні. 
           Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат на дитину, суд послався на те, що позивач не навела особливих обставин, які б свідчили про необхідність стягнення з відповідача додаткових витрат, які викликані розвитком здібностей дитини, хворобою, каліцтвом тощо.   
      Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
            Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не надано достовірних та належних доказів, які б свідчили про особливі обставини, які вимагають додаткових витрат на утримання дочки.
            Витрати, понесені матір`ю дитини за навчання в ліцеї, не повинні покладатися на батька, який участі у виборі цього ліцею не приймав і не має матеріальної можливості його оплачувати, оскільки постійного заробітку не має. Ліцей є загальноосвітнім, а тому дитина має можливість навчатися у загальноосвітній школі безкоштовно. Вибір ліцею - це особисте рішення матері.
     Суд враховує, що на   утриманні відповідача перебуває також інша дитина та дружина і його матеріальний стан не дає можливості на великі додаткові витрати. 
           Колегія суддів також вважає, що витрати понесені позивачкою на відпочинок у Єгипті також не можуть бути покладені на відповідача.
            Разом із тим, судом встановлено, що дитина має здібності до малювання і позивач несе додаткові витрати на навчання дитини малюванню. Однак, позивачем не надано доказів які саме витрати вона у зв`язку із цим понесла та який розмір цих витрат, а тому в цій частині в задоволенні апеляційної скарги повинно бути відмовлено.
            Разом із тим, колегія суддів вважає, що витрати понесені позивачем за основним позовом на оздоровлення дитини в Дитячому оздоровчому таборі «Едельвейс» ( а.с.63) у розмірі 3510 гривень та в оздоровчому таборі «Красная гвоздика» ( а.с.180-181) повинні бути покладені на обох батьків, а саме: з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто 7255 гривень додаткових витрат на оздоровлення дочки.
           Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду повинно бути змінено .

 
 
Керуючись ст.  367, 374, 375, 376  ЦПК України колегія суддів, 

 
                                                               ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2   задовольнити частково.
 Апеляційну скаргу ОСОБА_3  задовольнити частково.
Рішення Святошинського районного суду м.Києва від 2 липня 2019 року змінити .
Зменшити розмір пені , стягнутої з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 до 771 гривні, розмір індексації з 4 356 гривень до 4 209 гривень 60 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 7 255 гривень додаткових витрат на оздоровлення дочки 
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2   додаткові витрати   в розмірі  7255 гривень на оздоровлення дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
            В решті рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02 липня 2019 року залишити без змін.  
 
Постанова набирає законної сили з дня її  прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня  складання повного тексту постанови.
        
Повний текст постанови виготовлено  21 липня  2020 року.

 
Суддя - доповідач:

          Судді: