Дата документу 05.08.2020 Справа № 316/303/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Справа № 22-ц/807/2033/20                                        Головуючий у 1-й інстанції: Куценко М.О.
Є.У.№ 316/303/20                                                Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2020 року                                                        м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого:        Кочеткової І.В.,
суддів:                 Кримської О.М.,
Дашковської А.В.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,
із апеляційною скаргою   ОСОБА_4 на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 23 квітня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання у розмірі 1/6 частки всіх видів доходу відповідача. Зазначала, що є донькою ОСОБА_2 , який до ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував у шлюбі з її матір`ю - ОСОБА_3 , третьою особою по справі, та сплачував аліменти на її утримання. Посилаючись на те, що по досягненню повноліття виплата аліментів припинилася, проте вона продовжує навчання за контрактом на денному відділенні Закладу вищої освіти Східно - Європейський  слов`янський університет, є особою з інвалідністю з дитинства, та потребує матеріальної допомоги, просила про задоволення позову з підстав, передбачених ст.199 СК України.
Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 23 квітня 2020 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання на період навчання, щомісячно в розмірі 1/6 частки з усіх видів доходу відповідача, починаючи з 10.02.2020 року і до закінчення навчання, тобто по 30.06.2023 рік включно. Вирішено питання про розподіл судових витрат
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що повнолітня донька відповідача, яка є особою з інвалідністю з дитинства, навчається на денному відділенні вищого навчального закладу, потребує матеріальної допомоги від батька, який в змозі її надавати у розмірі 1/6 частки всіх видів його доходів. 
Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , яка не приймала участі у розгляді справи. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом неповно з`ясовані обставини справи, не враховані інтереси другої доньки відповідача - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є дитиною з інвалідністю і на утримання якої судовим наказом від 03.10.2017 з відповідача стягуються аліменти у розмірі ј частки з усіх видів його доходу. Суд першої інстанції не залучив її до участі у розгляді справи, хоча оскаржуване судове рішення може вплинути на її права та інтереси. Судом не врахований майновий стан ОСОБА_1 , на користь якої був укладений договір страхування і яка по досягненню повноліття мала отримати значну суму коштів. У зв`язку із стягненням аліментів на повнолітню доньку ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, що стягуються на утримання молодшої доньки. Просила скасувати рішення суду першої інстанції і відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову. 
Копія ухвали Запорізького апеляційного суду від 24.06.2020 року про відкриття провадження у справі разом із апеляційною скаргою отримані позивачем і третьою особою ОСОБА_3 09.07.2020, відповідачем ОСОБА_2 - 20.07.2020.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги - неспроможними. Вказує, що у зв`язку із навчанням на денному відділенні вона потребує матеріальної допомоги від обох батьків, є особою з інвалідністю третьої групи безстроково, про що ОСОБА_4 добре обізнана. Відповідач працює на Енергодарській АЕС, отримує достойну заробітну плату і має можливість сплачувати аліменти на обох своїх дітей. Оскаржуване судове рішення не впливає на права ОСОБА_4 , оскільки визначений судом першої інстанції розмір аліментів на її утримання є меншим, ніж стягувався до січня 2020 року - до досягнення нею повноліття. Страхову виплату за договором страхування вона не отримувала, оскільки підставою для її виплати є настання страхового випадку. Вважає, що договір добровільного страхування не звільняє її батька від обов`язку надавати їй майнову допомогу на період навчання.
Третя особа ОСОБА_3 і відповідач ОСОБА_2 своїм правом надати відзив на апеляційну скаргу не скористалися. 
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті  369 цього Кодексу.
Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд  здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Згідно п. 1 ч. 1 ст.ст. 374, 375 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.
Апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Встановлено, що ОСОБА_2 батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Виконкомом Благовіщенської сільської ради К-Дніпровського району Запорізької області (а.с. 5).
До досягнення ОСОБА_1 повноліття судовим рішенням від 31.03.2005 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 , яка змінила прізвище на ОСОБА_7 , стягувалися аліменти на утримання доньки у розмірі по ј частці всіх видів доходу відповідача (а.с.6-8). 
ОСОБА_1 навчається на першому курсі денного відділення ТОВ «Заклад вищої освіти Східно-Європейський слов`янський університет», що підтверджується довідкою № 367 від 17.01.2020 (а.с. 8 зворот). Згідно договору № 735 від 01.09.2019 про надання освітніх послуг загальна вартість навчання за період з 2019 по 2023 складає 56 000,00грн (а.с. 9).
ОСОБА_1 є особою з інвалідністю з дитинства (а.с.10-12).
В суді першої інстанції ОСОБА_2 позов визнав, проти стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки не заперечував, просив розглядати справу за його відсутності (а.с.30).
Згідно доданим до апеляційної скарги додатковим письмовим доказам ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якої з нього судовим наказом на користь ОСОБА_4 , яка подала апеляційну скаргу у цій справі, стягнуті аліменти у розмірі ј частки всіх видів доходу відповідача (а.с.42-43).
Питання про стягнення аліментів на користь ОСОБА_4 вирішувалося за заявою останньої у наказному провадженні, без залучення до участі у розгляді справи ОСОБА_8 - третьої особи у цій справі, матері позивачки, хоча боржник вже був платником аліментів за іншим судовим рішенням, яке виконувалося у примусовому порядку до січня 2020 року.
Малолітня ОСОБА_5 є також дитиною з інвалідністю (а.с.55). 
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів.
Статтею 199 СК України встановлено, що, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Статтею 200 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до ч.1 ст.182 СК України  судом при визначенні розміру  аліментів  враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, відсутність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Вирішуючи спір, суд на підставі поданих сторонами доказів дійшов до правильного висновку про необхідність стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання. 
Оскаржуване рішення ухвалено відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, згідно якої, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про те, що оскаржуваним рішенням порушені її права і інтереси, є неспроможними.
Наявність у ОСОБА_2 іншої дитини, на утримання якої судовим наказом від 03.10.2017 з останнього на користь ОСОБА_4 стягуються аліменти у розмірі ј частки всіх видів доходу відповідача, не звільняє його від обов`язку утримувати повнолітню доньку, яка є особою з інвалідністю, продовжує навчання, до досягнення нею 23-річного віку.
При визначенні судом у 2017 році розміру утримання молодшої доньки ОСОБА_9 , 2011 р.н., ОСОБА_2 вже сплачував аліменти на утримання старшої доньки ОСОБА_10 , 2002 р.н. у розмірі ј частки, а отже рішення суду у цій справі, яким розмір утримання доньки-студентки визначений у 1/6 частці ні в якому разі не впливає на права і обов`язки ОСОБА_4 .
Укладання договору страхування на користь ОСОБА_1 , за яким остання має право на отримання страхового відшкодування у випадку настання страхового випадку, не є підставою для висновку, що остання у зв`язку із навчанням у вищому навчальному закладі не потребує майнової допомоги від батька, який визнав позов і не заперечував проти стягнення з нього аліментів у визначеному судом розмірі.
Звернення ОСОБА_2 у липні 2019 року з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів, стягнутих за судовим рішенням від 31.03.2005 і за судовим наказом від 03.10.2017, не є підставою для висновку про те, що оскаржуване рішення впливає на права і обов`язки ОСОБА_4 .
Оскаржуване рішення було ухвалено у квітні 2020 року, тоді як з вимогами про зменшення розміру аліментів ОСОБА_2 звертався ще у липні 2019 року. Підставою для зменшення розміру аліментів було зазначено те, що на утриманні платника аліментів крім двох доньок, знаходиться ще й син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та його мати ОСОБА_12 , яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною.
Отже оскаржуване рішення, яке було ухвалено майже через рік після пред`явлення позову про зменшення аліментів, не впливає на права і обов`язки ОСОБА_4 . 
Згідно із частинами 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, районний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, вірно встановив обставини справи та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у позові.
Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення суду не вбачає.
Не залучення до участі у розгляді справи ОСОБА_4 не є підставою для скасування правильного по суті і справедливого судового рішення. 
Керуючись ст. ст. 268, 374,375,382 ЦПК України, апеляційний суд - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 23 квітня 2020 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково. 

Головуючий: І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська