Ухвала
28 липня 2020 року
м. Київ
справа № 757/56675/19-ц
провадження № 61-10698ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В., 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення  Печерського районного суду міста Києва від 10 січня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про зобов`язання здійснити розблокування картки для виплат заробітної плати та заборони здійснювати блокування картки для виплати заробітної плати,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом 
до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, в якому просив зобов`язати відповідача розблокувати картку для виплати заробітної плати № НОМЕР_1 та заборонити в подальшому здійснювати її блокування.
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 10 січня 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 23 червня 2020 року, позов ОСОБА_1 залишено без задоволення. 
15 липня 2020 року до Верховного Суду ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення  Печерського районного суду міста Києва від 10 січня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 23 червня 2020 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Відповідно до частини третьої статті3 Цивільного процесуального кодексуУкраїни провадження у цивільних справах здійснюється відповідно 
до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду 
і вирішення справи. 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, 
що не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України  однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - 
на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень 
та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. 
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції та специфіку його повноважень як суду права, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанції.
Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень, лише у тих випадках, коли таке оскарження 
є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності цивільних правовідносин.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах 
та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених 
у цій же статті ЦПК України. 
Відповідно до пунктів 1, 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких 
не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом 
на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).  
Предметом розгляду у цій справі є позовні вимоги про захист прав споживача: зобов`язання здійснити розблокування картки для виплат заробітної плати та заборони здійснювати блокування картки для виплати заробітної плати. 
Отже, справа, на судові рішення у якій подана касаційна скарга,                                  є малозначною в силу вимог процесуального закону. 
В ухвалі Печерського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2019 року встановлено, що ця справа є малозначною та підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
ОСОБА_1 вказав, що справа для нього має виняткове значення, тому є підстави для відкриття касаційного провадження. Верховний Суд, дослідивши доводи касаційної скарги, зміст оскаржених судових рішень, 
в якому суди дійшли висновку про недоведеність позивачем обґрунтованості своїх вимог, з таким твердженням заявника не погоджується і вважає його безпідставним.
Отже, випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України                              суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу 
на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному  оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, частинами шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення  Печерського районного суду міста Києва від 10 січня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 23 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про зобов`язання здійснити розблокування картки для виплат заробітної плати та заборони здійснювати блокування картки для виплати заробітної плати - відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                    Є. В. Синельников
 
       С. Ф. Хопта
 
       В. В. Шипович