ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
іменем України

31 серпня 2020 року
м. Харків

справа №  653/4490/20
провадження № 22-ц/818/3617/20  

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого – Котелевець А.В.,
суддів – Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2020 року в складі судді Губської Я.В.,        

у с т а н о в и в:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей.

Позовна заява мотивована тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який розірвано 15 січня 2020 року рішенням Київського районного суду м. Харкова. Мають дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначає, що діти знаходяться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги не надає. Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2020 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача на місяць, з 18 березня 2020 року, до досягнення дітьми повноліття. Вирішено питання про розподіл судових витрат. 

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що  батьки мають рівні  обов`язки щодо утримання дитини.  Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Суд першої інстанції вважав за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання двох малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини доходів відповідача, оскільки це є правом позивача, і відповідно до вимог статті 181 СК України та в межах заявлених позовних вимог задовольнив позов. Доказів на спростування даних висновків суду під час розгляду справи не відповідачем не надано. 

29 травня 2020 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції частково та стягнути з нього аліменти у розмірі 1/5 частин заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. 

Апеляційна скарга мотивована тим, що  він офіційно не працює, має мінливий дохід. Власного житла не має, у зв`язку з цим змушений витрачати кошти на оренду квартири. Крім того, він сплачує аліменти на утримання іншої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначив, що згоден сплачувати аліменти, проте встановлений судом першої інстанції розмір для нього занадто великий. 

 
Позивачка рішення суду першої інстанції не оскаржила, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини першої статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України – в межах доводів і вимог апеляційної скарги - судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що сторони перебували у шлюбі, який зареєстрований 01 березня 2013 року Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 94. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 15 січня 2020 року шлюб між сторонами розірвано. Мають дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Діти проживають разом з ОСОБА_1 та перебувають на її утриманні, що підтверджується наданими останньою доказами (а. с. 24). 

Згідно з рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2010 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 стягнуто аліменти на утримання дитини – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісяця.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стягнення аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язків утримувати дітей тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. 

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. 

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дитину до її повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. 

Стягнення аліментів на утримання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечені одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. 

Положеннями Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Згідно зі статтю 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого і не рухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. 

Частиною першої статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 вказано, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. 

Разом з тим, 08 липня 2017 року, тобто до ухвалення районним судом рішення, набрав чинності Закон України від 17 травня 2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку".
Задовольняючи позов, суд першої інстанції на вказані вимоги закону уваги не звернув, та, стягуючи з відповідача аліменти на користь позивачки, не зазначив у резолютивній частині рішення про мінімальний розмір аліментів. 
Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є   неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;  недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;  невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;  порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Рішення суду першої інстанції підлягає зміні з доповненням другого абзацу резолютивної частини наступним реченням: «але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісяця.». 

Доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги.

Суд першої інстанції правильно застосував норми права, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітну з урахування доказів які містились в матеріалах справи на час ухвалення рішення.

При цьому позивач був обізнаний про розгляд справи, про що свідчить зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення, а саме - судової повістки (а. с. 31). Доказів щодо наявності рішення про стягнення з нього аліментів на іншу дитину в розмірі 1/4, суду першої інстанції не надав. 

Відповідно до частини третьої, восьмої статті 83 ЦПК України,  відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Обґрунтованого мотивування щодо ненадання рішення Московського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2010 року до суду першої інстанції апеляційна скарга ОСОБА_2 не містить. 

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2020 року змінити.

Доповнити другий абзац резолютивної частини рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2020 року, реченням такого змісту: «але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісяця.».
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду. 

Повне судове рішення складено 31 серпня 2020 року. 

Головуючий А.В.Котелевець

Судді І.В.Бурлака 
                                                                                В.Б.Яцина