Справа № 461/8420/19                                Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р. 
Провадження № 33/811/48/20                 Доповідач: Белена А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі:
судді - Белени А.В., 
за участю представника митниці - Зирянова О.Ю., 
розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника - адвоката Домашовця Віталія Степановича на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 17 грудня 2019 року, щодо ОСОБА_1 , за ст. 484 МК України, - 

встановив:
Цією постановою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово не працюючого, який проживає: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий 01.11.2011, орган що видав 6127, персональний номер НОМЕР_2 

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 484 МК України та накладено стягнення у виді конфіскації, транспортного засобу марки «FORD TRANSIT» номер кузова НОМЕР_3 реєстраційний номер НОМЕР_4 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 384,20 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Галицької митниці Держмитслужби витрати на зберігання транспортного засобу у розмірі 48 975,25 грн.
На дану постану подав апеляційну скаргу представник - адвокат Домашовець В.М., в інтересах ОСОБА_1 в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції від 17.12.2019 та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що суддя неправильно застосував норми матеріального права та порушила норми процесуального права, що потягло за собою неповне з`ясування обставин справи та безпідставне винесення даної постанови. Апелянт наполягає, що постанова є незаконною винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. 
Апелянт покликається, що на задані представнику митниці питання по суті справи останній не відповів і судом ці питання з`ясовані не були. Також суд не звернув увагу на пояснення ОСОБА_1 , що даний автомобіль у нього з 2008-2010 років та був ввезений на територію України через митний пост «Шегині», а суд чомусь взяв до уваги дані за період з 11.04.2014 по 05.05.2019. Таким чином судом не в повній мірі перевірені обставини справи. Відтак висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 в порушенні митних правил за ст. 484 МК України є передчасним. Рішення суду не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом. 
Згідно постанови суду першої інстанції, 06.05.2019, близько 02 год. 10 хв. в зону митного контролю МАПП «Шегині» Львівської митниці ДФС на виїзд з України під керуванням ОСОБА_1 смугою руху «червоний коридор» заїхав транспортний засіб марки «FORD TRANSIT 120 VAN(TN-2)» реєстраційний номер НОМЕР_4 номер кузова НОМЕР_3 . Відповідно до наявних баз даних митних органів ДФС, відомості про факт ввезення на митну територію України транспортного засобу марки «FORD TRANSIT» номер кузова НОМЕР_3 реєстраційний номер НОМЕР_4 через пункти пропуску на державному кордоні України та оформлення у встановленому порядку відсутні. Таким чином, громадянин України ОСОБА_1 зберігав та перевозив товар, а саме транспортний засіб, який було ввезено на митну територію України поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю.
Заслухавши доповідача, думку представника Галицької митниці Держмитслужби Зирянова О.Ю., який заперечив дану апеляційну скаргу та просив залишити без зміни постанову суду першої інстанції, а апеляційну скаргу - без задоволення, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Стаття 489 Митного кодексу України передбачає, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В силу ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ч.1 ст. 486 Митного кодексу України завданнями провадження в справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил та запобігання таким правопорушенням, при цьому згідно зі ст.487 Митного кодексу України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення - сукупності юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначаються вчинене протиправне діяння як конкретне адміністративне правопорушення.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.484 МК України, полягає зберігання, перевезення, придбання чи використання товарів ввезених на митну територію України поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю.
Обов`язковою умовою суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 484 МК України є вина в діях правопорушника.
Згідно зі статтею 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідальність за ст. 484 МК України настає у разі зберігання, перевезення чи придбання товарів, транспортних засобів комерційного призначення, ввезених на митну територію України поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю.
Вищевказані вимоги закону судом першої інстанції було дотримано в повному обсязі, оскільки висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну оцінку.
Так винуватість ОСОБА_1 підтверджується:
- протоколом про порушення митних правил № 2018/209000/19 від 12.05.2019 про  те, що відносно  транспортного засобу марки «FORD TRANSIT 120 VAN(TN-2)», реєстраційний номер НОМЕР_4 номер кузова НОМЕР_3 , відсутні дані про ввезення на митну територію України (а.с.1-3); 
- оригіналомсвідоцтва про реєстрацію т. з. та контрольним талоном (а.с.5,7); 
- витягами з системи АСМО Інспектор та витяг з ЄАІС Держмитслужби про відсутність даних по перетину автомобіля з р.н.  НОМЕР_4 та номером кузова НОМЕР_3 (а.с.10-14) .
та іншими матеріалами справи, які знаходяться у об?єктивному взаємозв?язку між собою, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами.
Дані докази, на думку апеляційного суду, є належними та допустимими, оскільки отримані в порядку, передбаченому законом, та прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для провадження.
Судом апеляційної інстанції була досліджена ксерокопія паспорту ОСОБА_1 , який неодноразово перетинав кордон України у 2009 році, однак будь-яких підтверджень про те, що кордон він перетинав у ТЗ марки «FORD TRANSIT 120 VAN(TN-2)», реєстраційний номер НОМЕР_4 номер кузова НОМЕР_3 , немає. 
Згідно пояснень представника Галицької митниці Держмитслужби Зирянова О.Ю. та довідки наданої по даній справі контроль переміщення через митний кордон України товарів і транспортних засобів покладений на митні органи України. Цей контроль здійснюється у відповідності до вимог наказу Державної митної служби України № 393 від 25.06.1999, яким зокрема встановлено, що « Прикордонні митні органи для звітності та формування статистичних даних ведуть облік усіх транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України і належать громадянам, при цьому окремо зазначають (виділяють) транспортні засоби (вузли та агрегати):
- що переміщуються через митний кордон України і належать громадянам, причому окремо зазначаються (виділяються) транспортні засоби (номерні вузли та агрегати):
- що надходять в Україну вантажем (перевозяться транспортними організаціями тощо);
- що ввозяться в Україну громадянами для постійного користування;
- що ввозяться в Україну громадянами для тимчасового користування;
- що ввозяться в Україну громадянами з метою транзиту;
- що вивозяться (пересилаються) з України громадянами для постійного користування
(відчуження);
- що вивозяться з України громадянами для тимчасового користування.
Крім того наказом Державної митної служби України від 05.06.2000 № 321 затверджено «Положення про порядок введення в дію та застосування електронних журналів обліку переміщення транспортних засобів через митний кордон України» (далі - Положення). Вказаним положенням визначено порядок і алгоритм ведення «Електронного журналу обліку» - складової частини системи контролю за доставкою вантажів, що забезпечує введення інформації до Центральної бази даних Державної митної служби (далі - ЦБД Держмитслужби).
Згодом, у відповідності до вимог Наказу Держмитслужби України від 04.11.2010 № 1341 ЦБД Держмитслужби було трансформовано в Єдину автоматизовану інформаційну систему Держмитслужби України (ЄАІС ДМСУ).
Отже, внесення інформації щодо товарів і транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон України, до інформаційних комплексів Держмитслужби є невід`ємною складовою їх митного контролю та митного оформлення. 
Відсутність у вказаних інформаційних ресурсах інформації про факт ввезення на митну територію України (вивезення з за її межі) товарів і транспортних засобів вказує на те, що ці товари не було ввезено (вивезено) або на те, що їх було ввезено (вивезено) поза митним контролем.
Таким чином, вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, правильно кваліфіковано за ст. 484 МК України, з чим повністю погоджується і апеляційний суд, оскільки доказів офіційного ввезення транспортного засобу на територію України правопорушником судам першої та апеляційної інстанції представлено не було. 
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги представника митниці в суді апеляційної інстанції не знайшли підтвердження, а тому не підлягають задоволенню, відтак постанову суду першої інстанції, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.

Керуючись ст. 294 КУпАП, ст. 530  МК України, суд, - 

постановив:

Апеляційну скаргу представника - адвоката Домашовця Віталія Степановича - залишити без задоволення. 
Постанову Галицького районного суду м. Львова від 17 грудня 2019 року, якою  ОСОБА_1    визнано винуватим у вчиненні правопорушення митних правил за ст. 484 МК України та накладено стягнення у виді конфіскації, в дохід держави, транспортного засобу - залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя 
Львівського апеляційного суду А.В. Белена