ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/5347/20                                                                              Суддя (судді) першої інстанції: Смолій І.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2020 року                                                                                                                м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Бабенка К.А., суддів Сорочка Є.О., Чаку Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва про повернення позовної заяви від 12 березня 2020 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Інспектора роти №1 батальйону №4 полку №2 (з обслуговування лівого берега) управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції Березюка Ігоря Сергійовича, Поліцейського роти №1 батальйону №4 полку №2 (з обслуговування лівого берега) управління патрульної поліції у        м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України сержанта поліції Шахна Романа Івановича про визнання дій протиправними, стягнення моральної шкоди, - 

В С Т А Н О В И В :
Відповідно до частини другої ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції, зокрема про повернення зави позивачеві (заявникові), розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва про повернення позовної заяви від 12 березня 2020 року позовну заяву повернуто Позивачу.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить судове рішення суду першої інстанції скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, Ухвалу суду першої інстанції скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, позовну заяву підписано представником Позивача адвокатом Лошадкіною Валерією Олександрівною.
Згідно з частиною четвертою ст. 59 Кодексу адміністративного судочинства України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Позовну заяву судом першої інстанції повернуто у зв`язку з тим, що до позовної заяви не надано оригіналу ордеру, а надана його фотокопія засвічена особою, яка визначає себе представником, не є юридично значимим документом на підтвердження повноважень адвоката Лошадкіної В.О. діяти від імені Позивача.
Відповідно до частини п`ятої ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
А як зазначено у Постанові Верховного суду від 28 липня 2020 року у справі №640/14549/19 за позовом ОСОБА_2 до Солом`янського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання протиправним і скасування висновку про внесення змін до актового запису цивільного стану, згідно з частиною першою ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України, сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Відповідно до частини першої ст. 57 Кодексу адміністративного судочинства України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Згідно з частиною четвертою ст. 59 Кодексу адміністративного судочинства України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
У частині п`ятій статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що відповідність копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригіналу може бути засвідчена підписом судді.
Частиною шостою статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.
За приписами частин першої та другої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI (надалі - Закон №5076-VI), адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер;                    4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката.
Отже, ордер, який видано відповідно до Закону №5076-VІ, є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката.
Закон №5076-VI не містить вказівки на класифікаційну ознаку документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, зокрема за стадіями їх створення, а саме: оригінал або копію, тому можна зробити висновок про те, що повноваження адвоката як представника сторони можуть бути підтверджені як оригіналом ордера або довіреністю (оригіналом) цієї сторони, що посвідчує такі повноваження, або їх копією, засвідченою у визначеному законом порядку, зокрема особою, яка має повноваження на засвідчення копії.
Відповідно до пункту 9 частини першої ст. 20 Закону №5076-VI, адвокат має право, зокрема посвідчувати копії документів у справах, які він веде, крім випадків, якщо законом установлено інший обов`язковий спосіб посвідчення копій документів.
Таким чином, з огляду на те, що представник позивача - адвокат Гузь О.О.                веде судову справу від імені ОСОБА_2 вона як адвокат має право посвідчувати копії документів у справах, зокрема і копії ордера, який є належним документом, що підтверджує повноваження на представництво особи, зокрема на вчинення такої процесуальної дії, як подання та підписання апеляційної скарги від імені ОСОБА_2.
Не відповідає правильному застосуванню норм процесуального права і висновок суду апеляційної інстанції про обов`язковість надання для підтвердження повноважень адвоката як представника одночасно з ордером договору про надання правової допомоги, оскільки ордер, який видано відповідно до Закону №5076-VI, є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката. Надання договору про правничу допомогу, його копії або витягу разом із ордером КАС України не вимагає.
Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у Постановах від                     05 грудня 2018 року в справі №9901/736/18, від 20 травня 2020 року в справі №9901/44/19 та від 01 липня 2020 року в справі №320/5420/18, у першій з яких судом також вказано на те, що виходячи зі змісту частин першої, третьої статті 26 Закону №5076-VI ордер може бути оформлений адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) лише на підставі вже укладеного договору. Крім того, адвокат несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду про повноваження представляти іншу особу в суді, а так                     само умисне невнесення адвокатом до ордера відомостей щодо обмежень повноважень, установлених договором про надання правничої допомоги (стаття 400-1 Кримінального кодексу України).
Суд апеляційної інстанції зазначеного не врахував і дійшов помилкового висновку про подання та підписання апеляційної скарги особою, яка не має такого права, а відтак і про наявність підстав для повернення цієї скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для повернення позовної заяви.
Згідно з п. 4 частини першої ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
З урахуванням викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання щодо повернення позовної заяви, у зв`язку з чим апеляційна скарга задовольняється, Ухвала суду першої інстанції скасовується, а справа направляється для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 312, 320, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва про повернення позовної заяви від 12 березня 2020 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.
Постанову складено у повному обсязі 04.09.2020 року.

Головуючий суддя                                                                                                                   Бабенко К.А.

Судді:                                                                                                                                         Сорочко Є.О.

                                                                                                                                             Чаку Є.В.