ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" липня 2020 р.           Справа№ 925/1441/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Дідиченко  М.А.
суддів:            Руденко  М.А. 
          Пономаренка  Є.Ю. 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна    акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на рішення Господарського суду Черкаської області від 21.02.2020 (повний текст рішення складено 28.02.2020)
у справі № 925/1441/19 (суддя Спаських Н.М.)
за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Кам`янського комунального підприємства теплових мереж
про стягнення 23 269,13 грн.,-

В  С  Т  А  Н  О  В  И  В:

Короткий зміст первісних позовних вимог

Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" подано позов про стягнення з Кам`янського комунального підприємства теплових мереж 17 487,83 грн. пені, 5 781,30  грн. як 3 % річних  на підставі договору № 2436/1617-ТЕ-36 постачання природного газу від 16.09.2016, укладеного між сторонами у справі.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань по договору постачання природного газу № 2436/1617-ТЕ-36 від 16.09.2016 в частині своєчасної оплати вартості природного газу.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 21.02.2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто з Кам`янського комунального підприємства теплових мереж на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 2 351,42 грн. пені, 335,92 грн. як 3 % річних на підставі договору № 2436/1617-ТЕ-36 постачання природного газу від 16.09.2016 та 1921,00 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.
В решті позову відмовлено.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вказав, що відповідачем частину оплат по договору було здійснено з дотриманням порядку, визначеного постановою КМУ від 11.01.2005 № 20 та постановою КМУ від 04.03.2002 № 256, а тому останній не порушив зобов`язання перед позивачем в частині своєчасності цих розрахунків.
В той же час, розрахунок пені на суму 2 351,42 грн. та 3% річних на суму 335,92 грн. за період з 26.11.2016 по 14.12.2016 за прострочення оплати газу, які відбулись власними коштами, суд першої інстанції визнав обґрунтованими.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
          
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 21.02.2020 року у справі № 925/1441/19 в частині відмовлених позовних вимог ухвалити в цій частині нове, яким задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача 15  136,41 грн. пені та 5  445,38 грн. 3 % річних.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що що укладення спільних протокольних рішень, договору про організацію взаєморозрахунків в будь-якому випадку не змінює строків, порядку розрахунків, а внесення змін до договору має відбуватись лише шляхом укладення окремої додаткової угоди. Оскільки державною передбачений певний механізм перерахування субвенцій, проте не врегульовано питання імплементації даних відносин при здійсненні розрахунків за природній газ між постачальником та покупцем, сторони вправі, керуючись принципом свободи договору встановити (конкретизувати) порядок регулювання щодо платежів, здійснених через спільні протокольні рішення та договір про організацію взаєморозрахунків, строки, якими мають керуватись сторони, тощо, що і було здійснено сторонами в умовах пункту 6.1. договору. Порядок перерахування коштів, встановлений постановою КМУ № 256 від 04.03.2002 не передбачає зміну порядку та строків здійснення розрахунків між сторонами.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 925/1441/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М. А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2020 відкрито апеляційне провадження у справі № 925/1441/19 та роз`яснено учасникам, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.
Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням учасників справи не заявлено.

Позиції учасників справи

22.06.2020 через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечує проти вимог та доводів апеляційної скарги та просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

16.09.2016 між  Публічним акціонерним товариством  "Національна  акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Постачальник, позивач по справі) та Кам`янським комунальним підприємством теплових мереж було укладено договір № 2436/1617-ТЕ-36 постачання природного газу у відповідності до якого  Постачальник зобов`язався поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач  зобов`язався оплатити його на умовах цього договору (п. 1.1. Договору). 
Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва  теплової енергії для надання  послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (п. 1.2. Договору). 
Відповідно до п. 2.1. Договору Постачальник передає Споживачу з 01 жовтня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) природний газ обсягом до 1190 тис. куб. метрів (один мільйон сто дев`яносто тисяч куб. метрів), у тому числі за місяцями згідно наведеного графіку.
Відповідно до п. 5.2. договору ціна за 1 000 куб. метрів природного газу за цим договором становить 4 942,00 гривні, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 5 930,40 грн. (п`ять тисяч дев`ятсот тридцять грн. 40 коп.) 
Пунктом 6.1. договору передбачено, що оплата за природний газ  здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу.
Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.
Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.
Згідно  п. 8.2 Договору у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Нарахування пені не здійснюється постачальником на суму оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 11 січня 2005 року № 20.
Відповідно до п. 8.3. Договору Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору укладення договорів про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до  постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року № 20 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання не звільняє Споживача від обов`язку сплатити на користь Постачальника платежі відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, нараховані на всю суму заборгованості за цим Договором.
Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє  в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2016 року до 31 березня 2017 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 12.1. Договору).
На виконання умов договору позивач передав у власність відповідача природній газ на загальну суму 2  618  064,03 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу.
За твердженням сторін,  оплата за поставлений природний газ за вказаний період в договорі № 2436/1617-ТЕ-36 постачання природного газу від 16.09.2016 була проведена в повному обсязі, однак із простроченням.
Так, розрахунки за поставлений природний газ згідно Договору здійснювалися власними коштами підприємства-відповідача в сумі 215 694,58 грн. та за рахунок коштів, отриманих як субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату теплопостачання в сумі 2 404 369,45 грн. на підставі постанов КМУ № 20 та № 256. 
Як зазначає позивач, відповідач розрахунки за переданий газ здійснював з порушенням строку, встановленого в п.6.1. договору, в зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача пеню та 3 % річних.
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 21.02.2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто з Кам`янського комунального підприємства теплових мереж на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 2 351,42 грн. пені, 335,92 грн. як 3 % річних на підставі договору № 2436/1617-ТЕ-36 постачання природного газу від 16.09.2016 та 1921,00 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.
В решті позову відмовлено.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вказав, що відповідачем частину оплат по договору було здійснено з дотриманням порядку, визначеного постановою КМУ від 11.01.2005 № 20 та постановою КМУ від 04.03.2002 № 256, а тому останній не порушив зобов`язання перед позивачем в частині своєчасності цих розрахунків.
В той же час, розрахунок пені на суму 2 351,42 грн. та 3% річних на суму 335,92 грн. за період з 26.11.2016 по 14.12.2016 за прострочення оплати газу, які відбулись власними коштами, суд першої інстанції визнав обґрунтованими.
Як вбачається з доводів та вимог апеляційної скарги, предметом апеляційного оскарження та, відповідно, апеляційного розгляду є ухвалене у справі № 925/197/19 рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 15  136,41 грн. пені та 5  445,38 грн. 3 % річних.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов`язання, які мають ознаки договору поставки, згідно якого в силу вимог ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
За правовою природою договір поставки є консенсуальним, двостороннім і оплатним. Як консенсуальний договір він вважається укладеним з моменту досягнення сторонами згоди щодо всіх істотних умов. Двосторонній характер договору поставки зумовлює взаємне виникнення у кожної сторони прав та обов`язків. 
Як встановлено ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
За ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Правовідносини у сфері постачання природного газу регулюються спеціальними нормативно-правовими актами, зокрема  Законом України  «Про ринок природного газу», за приписами статті 1 якого оптовим продавцем є суб`єкт господарювання, який реалізує природний газ оптовому покупцю або постачальнику на підставі договору купівлі-продажу; постачальником природного газу є суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу; споживачем є фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.
Отже, публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" є оптовим продавцем природного газу, а відповідач, - постачальником природного газу кінцевим споживачам.
Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України,  положення якої кореспондуються з положеннями ст.  525,  526 Цивільного кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Як було встановлено судом вище, за спірним договором передавався газ виключно для постачання побутовим споживачам. 
Згідно зі  статтею 12 Господарського кодексу України  держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного та соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Зокрема, засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб`єктів господарювання здійснюється відповідно до цього  Кодексу  та інших законів.
Постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11.05.2005 було затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій (надалі Порядок), яким визначено механізм перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати, тощо за рахунок надходження до загального державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та ПАТ «Укртрансгаз», а також за рахунок надходження до загального державного бюджету від погашення податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого) з податку на додану вартість, що сплачується виробниками електроенергії і вуглевидобувними підприємствами.
Взаємовідносини між органами Державної казначейської служби України, департаментами фінансів обласних державних адміністрацій, Департаментом фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", ДП "Енергоринок", ПАТ "УКРТРАНСГАЗ", ПАТ "Укргазвидобування", виробниками електроенергії і вугледобувними підприємствами та іншими учасниками розрахунків за природний газ, послуги з постачання, розподілу та транспортування природного газу, в тому числі послуги замовленої потужності, фізичного транспортування природного газу, балансування обсягів природного газу, теплопостачання та електроенергію, що проводяться відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20, визначені Порядком проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, що затверджений наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №493/688 від 03.08.2015р. (чинний на момент укладення спільних протокольних рішень у 2016 та 2017 роках).
Положеннями пункту 1.2. Порядку №493/688 від 03.08.2015р. розрахунки, передбачені в пункті 1.1 цього розділу, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню або договорів, що визначають обсяг щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) (далі - договори), і спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу, форма якого наведена у додатку 1 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, форма якого наведена у додатку 2 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію та природний газ або вугілля, форма якого наведена у додатку 3 до цього Порядку.
Запропоновані спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків підписуються усіма учасниками розрахунків: відповідним департаментом фінансів, відповідним головним управлінням Казначейства, постачальниками та/або транспортувальниками ресурсів (товарів, послуг), Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", ДП "Енергоринок", ПАТ "УКРТРАНСГАЗ", ПАТ "Укргазвидобування", виробниками електроенергії і вуглевидобувними підприємствами. Спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, за електроенергію та природний газ або вугілля додатково погоджуються з Міністерством енергетики та вугільної промисловості України.
Таким чином, держава взяла на себе бюджетне зобов`язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.
Запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу (ПЕК), визначений Порядком фінансування видатків, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств ПЕК, пов`язаних із газопостачанням населення, яке користується житловими субсидіями та має пільги з оплати комунальних послуг.
Тобто, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами у цій частині (стосовно розміру пільг та субсидій, отриманих населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулюючого впливу держави, яка приймає законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг і субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. Отже, на виконання таких законодавчих актів держава в особі відповідних державних органів приймає підзаконні нормативні акти.
Таким чином, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсуватиме за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства.
Сторони, підписавши спільні протокольні рішення, погодилися з тим, що між ними встановлюється інший (не той, що був передбачений у договорі) порядок розрахунків.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 21.03.2019 у справі № 905/1100/18, від 31.05.2019 у справі № 924/296/18, від 28.11.2019 у справі № 905/1101/18, від 11.03.2020 у справі № 925/1299/18.
Механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу (в тому числі послуг з транспортування, розподілу та постачання), послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу; доставки громадянам повідомлень про призначення субсидії; допомоги сім`ям з дітьми, малозабезпеченим сім`ям, інвалідам з дитинства, дітям-інвалідам, тимчасової державної допомоги дітям та допомоги по догляду за інвалідами I чи II групи внаслідок психічного розладу за рахунок субвенцій з державного бюджету визначено Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим  постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256  (надалі - Порядок, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з пунктом 4 Порядку перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов`язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій і допомоги населенню.
Отже, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсує за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного), і застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови.
Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 906/278/18, від 28.11.2019 у справі № 905/1101/18, від 18.03.2020 у справі № 908/2304/18.
Пунктом 7 Порядку визначено, що розрахунки проводяться за згодою учасників на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) і спільних протокольних рішень, підписаних всіма учасниками таких розрахунків.
У даному спорі між учасниками розрахунків, якими зокрема є позивач та відповідач, на відшкодування пільг та субсидій було підписано Спільні протокольні рішення та здійснено оплату на підставі постанови КМУ № 256 від 04.03.2002, відповідно до яких позивачу було відшкодовано (перераховано) за природний газ плату в загальній сумі 2 402 369,45 грн.
Відтак, держава забезпечила відшкодування частини витрат позивача, пов`язаних з газопостачанням населення, яке використовує житлові субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, у відповідності до положень Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій.
Визнаючи неможливість розрахунків в цій частині підприємствами паливно-енергетичного комплексу, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склалися між сторонами на підставі укладених між ними договорів.
Отже, підписання спільних протокольних рішень з організації взаєморозрахунків і виконання положень Постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.05.2005, та здійснення проплат відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України  № 256 від 04.03.2002, свідчить, що часткова оплата наданих послуг за договором підлягає погашенню, зокрема шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі цих рішень. Тому строки виконання грошових зобов`язань, які виникли на підставі укладеного сторонами договору, в цій частині змінилися.
Порядок розрахунків за Спільними протокольними рішеннями було визначено  розділом 3, а саме перерахувати кошти наступній Стороні, а Сторона остання - до загального фонду Державного бюджету України або на рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість не пізніше наступного дня після їх зарахування на рахунок.
Для застосування санкцій у вигляді пені (п.8.2. договору) та нарахувань у вигляді 3% річних необхідно, щоб відповідач здійснив оплату отриманих коштів поза межами порядку і строків, визначених Спільними протокольними рішеннями.
Судом першої інстанції встановлено та визнається сторонами, що відповідачем не було допущено порушень виконання Спільних протокольних рішень щодо порядку і строків перерахування наданих бюджетних коштів позивачу.
Таким чином, відсутнє прострочення оплати за природний газ в цій частині а тому судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволені позову щодо нарахування 15  136,41 грн. пені, 5  445,38 грн. 3 % річних, нарахованих за прострочення сплати суми 2 402 369,45 грн. яка була погашена за рахунок субвенцій з державного бюджету на підставі постанови КМУ від 11.01.2005 № 20 та постанови КМУ від 04.03.2002 № 256.
В решті рішення Господарського суду Черкаської області від 21.02.2020 у справі № 925/1441/19 апелянтом не оскаржується.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду Черкаської області від 21.02.2020 у справі № 925/1441/19 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта. 
Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П  О  С  Т  А  Н  О  В  И  В  :

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна    акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Черкаської області від 21.02.2020 у справі № 925/1441/19 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 21.02.2020 у справі № 925/1441/19 залишити без змін.
3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.
4. Скасувати зупинення дії рішення Господарського суду Черкаської області від 21.02.2020 у справі № 925/1441/19.
5. Матеріали справи № 925/1441/19 повернути до місцевого господарського суду.
         
          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            М.А. Дідиченко 

Судді                                                                                М.А. Руденко

                                                                                Є.Ю. Пономаренко