Ухвала
 
02 вересня 2020 року
 
м. Київ
 
справа № 467/626/18
провадження № 61-6901св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
головуючого  -	Ступак О. В.,	 	
суддів:	Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,	Погрібного С. О., Яремка В. В.,	
 
учасники справи:
позивач - Первомайська місцева прокуратура Миколаївської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
третя особа - Фермерське господарство «Шутко Андрій Юрійович»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 16 листопада 2018 року у складі судді Кологривої Т. М. та постанову Миколаївського апеляційного суду від 20 лютого 2019 року у складі колегії суддів: Темнікової В. І., Бондаренко Т. З., Крамаренко Т. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
У червні 2018 року Первомайська місцева прокуратура Миколаївської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Фермерське господарство «Шутко Андрій Юрійович» (далі - ФГ «Шутко Андрій Юрійович»), про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину та повернення земельної ділянки.
Позов обґрунтовано тим, що Первомайською місцевою прокуратурою під час вивчення стану додержання вимог чинного законодавства при використанні земель сільськогосподарського призначення на території Арбузинського району Миколаївської області встановлено порушення законодавства.
Так, на підставі рішення Арбузинського районного народного суду від 23 квітня 1992 року ОСОБА_3 15 грудня 1992 року видано державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 50,0 га для ведення селянського (фермерського) господарства, що розташована на території Благодатненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, який був зареєстрований у книзі записів державних актів за № 428. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього від 22 грудня 2011 року серія            НОМЕР_1 . Відповідачі звернулись до Арбузинської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_3 у вигляді права постійного користування земельною ділянкою загальною площею 50,0 га, розташованою на території Благодатненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області. 09 жовтня 2015 року державним нотаріусом Арбузинської державної нотаріальної контори Миколаївської області Бойченком В. А. видано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом серії НАМ № 879094 та № 879095, відповідно до яких вони є спадкоємцями спадщини ОСОБА_3 , яка складається з права постійного користування земельною ділянкою загальною площею 50,0 га для ведення селянського (фермерського) господарства з кадастровим номером 4820383800:04:000:0016, що розташована на території Благодатненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області та належала спадкодавцю на підставі відповідного державного акту по 1/2 частині кожний. На підставі зазначених свідоцтв про право на спадщину за законом державним нотаріусом Арбузинської державної нотаріальної контори 09 жовтня              2015 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис за № 11544936 про право ОСОБА_2 та ОСОБА_1 постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером 4820383800:04:000:0016, загальною площею              50,0 га, по 1/2 частині кожному.
Позивач вважав, що вказані свідоцтва про право на спадщину за законом суперечать вимогам законодавства, чинного на момент їх видачі, та підлягають визнанню судом недійсними, оскільки земельні ділянки, надані громадянам або юридичним особам у постійне користування, перебувають у власності держави або у власності територіальної громади до переоформлення у встановленому порядку та отримання їх у власність чи користування. Крім цього, право користування земельною ділянкою, що виникло в особи лише на підставі державного акту на право користування земельною ділянкою без укладення договору про право користування земельною ділянкою із власником землі, припиняється зі смертю особи, якій належало таке право і не входить до складу спадщини. Згідно з інформацією Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 24 травня 2018 року відносно земельної ділянки з кадастровим номером 4820383800:04:000:0016 загальною площею 50,0 га будь-які договори, у тому числі з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не укладались.
 
На підставі викладеного, позивач просив суд визнати недійсним свідоцтва серії НАМ № 879094 та № 879095 про право ОСОБА_2 на спадщину за законом, яка складається з 1/2 частини права постійного користування земельною ділянкою площею 50,0 га з кадастровим номером 4820383800:04:000:0016, розташованої на території Благодатненської сільської ради Арбузинського районного суду Миколаївської області, видане 09 жовтня 2015 року державним нотаріусом Арбузинської державної нотаріальної контори Бойченком В. А., та про право                   ОСОБА_1 на спадщину за законом, яка складається з 1/2 частини права постійного користування земельною ділянкою площею 50,0 га з кадастровим номером 4820383800:04:000:0016, розташованої на території Благодатненської сільської ради Арбузинського районного суду Миколаївської області, видане 09 жовтня 2015 року державним нотаріусом Арбузинської державної нотаріальної контори                   Бойченком В. А.; зобов`язати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повернути земельну ділянку площею 50,0 га, кадастровий номер 4820383800:04:000:0016, вартістю                     1 353 914,00 грн, що розташована в межах території Благодатненської сільської ради Арбузинського районного суду Миколаївської області, у розпорядження держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області; вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
 
Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 16 листопада 2018 року позов Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області задоволено. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом серії НАМ № 879094, видане державним нотаріусом Арбузинської державної нотаріальної контори Миколаївської області Бойченком В. А. 09 жовтня 2015 року, згідно з яким ОСОБА_1 успадкувала 1/2 частини права постійного користування земельною ділянкою площею 50,0 га, призначеної для ведення селянського (фермерського) господарства, з кадастровим номером 4820383800:04:000:0016, розташованої на території Садівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, а також свідоцтво про право на спадщину за законом серії НАМ № 879095, видане державним нотаріусом Арбузинської державної нотаріальної контори Миколаївської області Бойченком В. А. 09 жовтня 2015 року, згідно з яким ОСОБА_2 успадкував 1/2 частини права постійного користування земельною ділянкою площею 50,0 га, призначеної для ведення селянського (фермерського) господарства, з кадастровим номером 4820383800:04:000:0016, розташованої на території Садівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області. Зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повернути земельну ділянку площею 50,0 га з кадастровим номером 4820383800:04:000:0016, розташовану в межах території Благодатненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, у розпорядження держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь прокуратури Миколаївської області судовий збір у розмірі 11 916,36 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь прокуратури Миколаївської області судовий збір у розмірі 11 916,36 грн.
 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із такого:
-      право користування земельною ділянкою, що виникло в особи на підставі державного акта на право користування земельною ділянкою, не входить до складу спадщини і припиняється зі смертю особи, якій належало таке право, а тому не могло бути передано у спадщину відповідачам, посилаючись на правову позицію, викладену в постановах Верховного Суду України від 05 жовтня 2016 року у справі № 6-2329цс16 та від 23 листопада 2016 року у справі № 6-3113цс16;
-      Держгеокадастр не має повноважень на захист інтересів держави у такому спорі, тому, враховуючи, що прокуратурою повідомлено відповідний орган про намір пред`явлення позову до суду, однак зі сторони Держгеокадастру заперечень не було, про що свідчить лист від 10 квітня 2018 року, прокуратура у відповідності до вимог частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» обґрунтувала наявність підстав представництва інтересів держави.
 
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 20 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.
 
Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши, що право постійного користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення є виключно правом користування особи, якій це право надане, і яке після втрати чинності Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» та Земельного кодексу 1990 року не може бути передане іншій особі. Право постійного користування земельною ділянкою не дає права користувачу земельної ділянки розпоряджатися нею, а відповідно спадкоємці не мають права успадкувати її за заповітом або за законом. Держава або територіальна громада була єдиним і неодмінним власником всіх наданих у постійне користування земельних ділянок.
 
На думку апеляційного суду, судом першої інстанції при винесенні рішення про задоволення позовних вимог були належним чином оцінені подані сторонами докази, повно встановлені фактичні обставини справи, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.
 
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
У березні 2019 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 16 листопада 2018 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 20 лютого 2019 року, у якій просить скасувати зазначені вище судові рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга обґрунтована наступним:
- суди попередніх інстанцій не взяли до уваги те, що фактичним постійним користувачем земельної ділянки зі спеціальним призначенням був не ОСОБА_3 , як фізична особа, а ФГ «Шутко Андрій Юрійович», яке на момент звернення заявника з касаційною скаргою є користувачем спірних земельних ділянок;
- статтею 141 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено підстави припинення права користування земельними ділянками, серед яких відсутня підстава припинення права користування земельною ділянкою у зв`язку зі смертю засновника фермерського господарства;
- суд першої інстанції у своєму рішенні посилався на приписи пункту 6 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, які рішенням Конституційного суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 визнано неконституційними.
На думку заявника, оскільки до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю ОСОБА_3 на час відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті відповідно до статті 23 Закону України «Про фермерське господарство» та положень частини другої статті 407 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , як спадкоємці померлого, мали право на успадкування права користування спірною земельною ділянкою, яка надана спадкодавцю для ведення селянського (фермерського) господарства.
У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду із заявою про зупинення дії рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 16 листопада 2018 року до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
У серпні 2019 року прокуратура Миколаївської області засобами поштового зв`язку надіслала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в якому зазначає про необґрунтованість та безпідставність її доводів, а також про відсутність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
У квітні 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 16 листопада 2018 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 20 лютого 2019 року передано на розгляд судді-доповідачу Лесько А. О.
Ухвалою Верховного Суду від 03 липня 2019 року (з урахуванням ухвали Верховного Суду від 15 квітня 2019 року про надання строку для усунення недоліків) клопотання ОСОБА_1 задоволено, поновлено їй строк на касаційне оскарження рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 16 листопада 2018 року та постанови Миколаївського апеляційного суду від 20 лютого 2019 року, відкрито касаційне провадження за цією касаційною скаргою, витребувано матеріали цивільної справи № 467/626/18 із суду першої інстанції та надано учасникам справи строк на подання відзивів на касаційну скаргу. Цією ж ухвалою відмовлено в задоволенні заяви про зупинення дії рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 16 листопада 2018 року.
У липні 2019 року матеріали справи № 467/626/18 надійшли до Верховного Суду.
Розпорядженням керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року № 1750/226-19 у зв`язку зі звільненням у відставку судді-доповідача Лесько А. О. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.
 
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 жовтня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 та матеріали справи № 467/626/18 передано на розгляд судді-доповідачу Гулейкову І. Ю.
Ухвалою Верховного Суду від 03 липня 2020 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
 
Ухвалою Верховного Суду від 15 липня 2020 року зупинено касаційне провадження у справі № 467/626/18 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою справи № 179/1043/16-ц за позовом ОСОБА_8 до Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про визнання права на спадкове майно, за касаційною скаргою ОСОБА_8 на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2017 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року.
 
Позиція Верховного Суду
 
Провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
 
Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року                    № 460-IX (далі - Закон № 460-IX) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Згідно з частиною другою статті 415 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.
 
У Єдиному державному реєстрі судових рішень оприлюднено постанову Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 179/1043/16-ц (провадження № 14-63цс20).
 
Відповідно до частини першої статті 254 ЦПК України провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу.
 
Оскільки обставина, яка викликала зупинення касаційного провадження, усунута, колегія суддів вважає за необхідне поновити провадження у справі.
 
Керуючись статтею 254 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Поновити касаційне провадження у цивільній справі № 467/626/18 за позовом Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - фермерське господарство Шутко Андрій Андрійович, про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину та повернення земельної ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 16 листопада 2018 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 20 лютого 2019 року.
 
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий	О. В. Ступак    	
Судді:	І. Ю. Гулейков    	
 	С. О. Погрібний    	
 	Г. І. Усик    	
 	В. В. Яремко