ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

25 серпня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/5070/19	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
          суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління  Пенсійного фонду України в Запорізькій області
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року (суддя Сіпака А.В., повний текст складено 24.02.2020) у справі 280/5070/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління  Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

                                               в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив:
- визнати дії Головного управління  Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо застосуванння обмежень граничного розміру при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 пенсії з 01.03.2016 по теперішній час  протиправними; 
- зобов`язати Головне управління  Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити виплати пенсії ОСОБА_1 згідно пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21. липня 1992 року № 418 , в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 9 серпня 2005 року № 713, з 01.03.2016 року по теперішній час без обмежень граничного розміру пенсії , з урахування проведених виплат.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на неправомірність дій відповідача щодо виплати пенсії за вислугу років, призначеної на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням вимог ст.ст.53,54 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в частині обмеження максимального її розміру (з 01.03.2016 та з 01.03.2017 сумами 10740,00 грн., з 01.03.2018 сумою 13730,00 грн. та з 01.03.2019 сумою 14970,00 грн.), яке введено в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII. Позивач вказував на те, що за змістом пункту 2 розділу 2 Прикінцевих положень Закону №911-VIII дія положень даного Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовуються до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016, втім оскільки пенсію позивачу призначено в 2006 році, тобто до набрання чинності Законом №911-VIII, то відповідач безпідставно застосував норми наведеного Закону та обмежив розмір пенсії позивача вищевказаними сумами. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.
Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що за змістом Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №3668-VІ обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим   Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія
(щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом. Встановивши, що пенсія за вислугу років позивачу призначена у 2006 році, тобто до набрання чинності Законом №3668-VІ, суд дійшов висновку, що визначені статтею 2 цього Закону обмеження пенсії максимальним розміром на позивача не розповсюджуються, а відтак дії відповідача щодо застосування обмежень граничного розміру при нарахуванні та виплаті позивачу щомісячного пенсійного забезпечення з 01.03.2016 року є протиправними. Також суд, пославшись на положення статті 22 Конституції України, рішення Конституційного Суду України, вказав на те що в спірному випадку право позивача на нарахування пенсії без обмеження її виплати є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов`язань.                              
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову в  задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на необґрунтованість висновків суду, оскільки, за позицією заявника апеляційної скарги розмір пенсії підлягає обмеженню максимальним розміром встановленим Законом №3668-VІ незалежно від часу призначення пенсії. Висловивши вказану позицію, зазначивши про те, що норми законодавства щодо обмеження максимального розміру пенсії, а саме положення ч. 3 ст. 27 Закону №1058, ч. 3 ст. 85 Закону №1788, на даний час є чинними, неконституційними не визнані, а тому підлягають до застосування всіма юридичними та фізичними особами, відповідач вважає, що ним правомірно застосовано, при перерахунку пенсії позивача з 01.03.2016, з 01.03.2017, з 01.03.2018 та з 01.03.2019 обмеження, визначені вищевказаними нормами законодавства. Порушення судом норм процесуального права заявник апеляційної скарги пов`язує із не застосування ним наслідків пропущення строків звернення до суду з позовом, які визначені ст. 123 КАС України. Так, на думку відповідача в спірному випадку має місце пропуск позивачем строку звернення до суду з позовом, оскільки таке звернення відбулося в жовтні 2019 року, хоча заявник вважає, що позивач дізнався про ймовірне порушення свого права у березні 2016 року.   
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких підстав.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, з 06.11.2006 отримує пенсію за вислугу років як працівник льотно-виробничого складу цивільної авіації відповідно до Закону України "Про загальнообов`язковедержавне пенсійне страхування" з урахуванням вимог статей   53,   54 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Листом Вознесенівського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян  Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області      від 10.10.2019 за вих. №18/Ч-9/ВЕ-Б надано відповідь на звернення від 27.09.2019, відповідно до якого зазначено, що відповідно пункту 3 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зі змінами, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень. Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Пенсії за вислугу років фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік"  з 01.07.2019 року розмір прожиткового мінімума для осіб, які втратили працездатність дорівнює 1564,00 грн. На теперішній час пенсія розрахована та виплачується згідно з наданими документами та у відповідності до вимог діючого законодавства.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача,  розмір якої після проведеного перерахунку станом на 01.03.2016 та з урахуванням вимог ст. 53 Закону України "Про пенсійне забезпечення" щодо обмеження розміру пенсії двома: половиною величинами середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за календарний рік, що передує місяцю, з якого призначається пенсія, склав 10486,43 грн. - по першій складовій (4194,57 * 2,5; де 4194,57 - це середня заробітна плата за 2015 рік), по 2-х складових - 10781,99 грн. Розмір пенсії до виплати був обмежений максимальним розміром відповідно до вимог ч.3 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", ч. 3 ст. 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення"  та склав 10740,00 грн.
Розмір пенсії позивача після проведеного перерахунку станом на 01.03.2017 та  з урахуванням вимог ст. 53 Закону України "Про пенсійне забезпечення" щодо обмеження розміру пенсії двома з половинок величинами середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за календарний рік, що передує місяцю, з якого призначається пенсія, склав 12956,53 грн. - пс першій складовій (5182,61 * 2,5; де 5182,61 - це середня заробітна плата за 2016 рік), по 2-х складових - 13260,74 грн. Розмір пенсії до виплати був обмежений максимальним розміром відповідно до вимог ч.3 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", ч. 3 ст. 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та склав 10740,00 грн.
Розмір пенсії позивача після проведеного перерахунку станом на 01.03.2018 те з урахуванням вимог ст. 53 Закону України "Про пенсійне забезпечення" щодо обмеження розміру пенсії двома з половинок величинами середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за календарний рік, що передує місяцю, з якого призначається пенсія, склав 17759,48 грн. - по першій складовій, по 2-х складових - 18395,03 грн. Розмір пенсії до виплати був обмежений максимальним розміром відповідно до вимог ч.3 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", ч. 3 ст. 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та склав 13730,00 грн.
Розмір пенсії позивача після проведеного перерахунку станом на 01.03.2019 те з урахуванням вимог ст. 53 Закону України "Про пенсійне забезпечення" щодо обмеження розміру пенсії двома з половинок величинами середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за календарний рік, що передує місяцю, з якого призначається пенсія, склав 22161,52 грн. - по першій складовій, по 2-х складових - 22870,84 грн. Розмір пенсії до виплати був обмежений максимальним розміром відповідно до вимог ч.3 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", ч. 3 ст. 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та склав 14970,00 грн.
Не погоджуючись з такими діями відповідача щодо обмеження граничного розміру при нарахуванні та виплаті пенсії з 01.03.2016 по теперішній час, позивач звернувся з позовом до суду.
За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1  ст. 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від 05.11.1991 р., пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
Згідно з ч. 1  ст. 52 Закону України "Про пенсійне забезпечення"  право на пенсію за вислугу років мають, зокрема окремі категорії працівників авіації та льотно-випробного складу.
Згідно з п. 7 Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого  Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 р. № 418, в редакції  Постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 р. № 713, у разі зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня (починаючи з 2005 року) заробіток, з якого призначається (перераховується) пенсія відповідно до цього пункту, збільшується на коефіцієнт, який визначається шляхом ділення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року, в якому проводиться перерахунок, на середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки, яка враховувалася під час призначення (перерахунку) пенсії. Коли розмір пенсії, обчислений із заробітку, визначеного відповідно до цього пункту, менший ніж розмір пенсії до перерахунку, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Отже, законодавством, передбачено право позивача на перерахунок його пенсії в разі збільшення, середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня.
Судом встановлено, що між сторонами не має спору щодо підстав та дати здійснення перерахунку пенсії позивача. 
Спірні правовідносини між сторонами у цій справі виникли з приводу здійснення відповідачем обмеження розміру пенсії позивача граничним розміром під час здійснення її перерахунку з 01.03.2016 на підставі положень ч. 3 ст. 27 Закону №1058 та ч. 3 ст. 85 Закону №1788 в редакції Закону № 3668-VI від 08.07.2011 зі змінами внесеними Законами  № 911-VIII від 24.12.2015,  № 1774-VIII від 06.12.2016.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам колегія суддів зазначає наступне.
Згідно зі ст. 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" № 3668-VI від 08.07.2011  встановлено, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), зокрема, відповідно до  Закону України "Про пенсійне забезпечення", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Тимчасово, по 31.12.2017 р., максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), зокрема, відповідно до  Закону України "Про пенсійне забезпечення", не може перевищувати 10740 гривень.
Відповідно до п. 2  Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI  обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим  Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим  Законом  і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим  Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої  статті 42 Закону № 1058-IV  та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.
Порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам встановлюється законодавством незалежно від дати призначення пенсії (щомісячного довічного грошового утримання). Якщо внаслідок прийняття цього  Закону  розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Наведені норми кореспондуються з положеннями ч. 3  ст. 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення", відповідно до якої максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
Згідно правової позиції, висловленій  Верховним Судом у складі палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в постанові від 24 червня 2020 року по справі № 580/234/19, тлумачення пункту 2  Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI  в контексті розмежування пенсіонерів на дві категорії: 1) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01 жовтня 2011 року і розмір якої перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений  Законом № 3668-VI, 2) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01 жовтня 2011 року, але розмір якої не перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим  Законом, може призвести до порушення принципів рівності й справедливості, спотворення розуміння сутності обов`язку держави щодо гарантування права застрахованих осіб на пенсію.
Виокремлення осіб другої вказаної групи, без застосування до них положень пункту 2  Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI, може призвести до здійснення їм подальших перерахунків (підвищень, індексацій, тощо) пенсій з можливим перевищенням встановленого статтею 2 даного  Закону  обмеження максимального розміру пенсії, що ставить у нерівне становище з пенсіонерами першої виділеної вище групи.
Такий підхід відповідно до пункту 3 частини 1  статті 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» від 06 вересня 2012 року №5207-VI  вважається непрямою дискримінацією - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.
Суд не знаходить у такому різному ставленні правомірної, об`єктивно обґрунтованої мети.
При цьому, звертає на себе увагу факт, що норми  пункту 2  Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI  є лише частиною вказаного нормативно-правового акта, не дублюються іншими актами, встановлюють межі застосування норм інституту «обмеження максимального розміру пенсії» за колом осіб в момент набуття чинності  Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI  та спрямовані на збереження соціальних прав і інтересів в сфері пенсійних відносин, реалізація яких мала місце до набуття вступу в силу даного Закону.
Разом з тим, з    часу набрання чинності вказаним  Законом  він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України (зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у  статті 2 Закону № 3668-VI).
Норми  статті 2 Закону № 3668-VI  кореспондуються з положеннями частини третьої  статті 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Відтак, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у  статті 2 Закону № 3668-VI, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним  Законом,  поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.
Як вбачається зі встановлених по справі обставин, лише починаючи з 01 березня 2016 року внаслідок перерахунку пенсії позивача її розмір перевищив максимальний.
Оскільки таке перевищення стало результатом перерахунку в період дії загальної норми частини першої  статті 2 Закону № 3668-VI, то до регулювання спірних правовідносин слід застосовувати положення вказаної статті, яка встановлює обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
Зазначені положення  Закону № 3668-VI  та частини третьої  статті 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення»  неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування.
З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що  за результатами здійснення перерахунку з 01.03.2016 року пенсія позивача становила більше граничного максимального її розміру, відповідачем правомірно застосовано обмеження, на підставі положень ч. 3 ст. 27 Закону №1058 та ч. 3 ст. 85 Закону №1788 в редакції Закону № 3668-VI від 08.07.2011 зі змінами внесеними Законами  № 911-VIII від 24.12.2015,  № 1774-VIII від 06.12.2016.
Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, при неповному з`ясуванні обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.
На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст.317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління  Пенсійного фонду України в Запорізькій області - задовольнити.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року по справі 280/5070/19 - скасувати та прийняти нову постанову.
У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

          Постанова складена у повному обсязі 26.08.2020р.
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк