Ухвала
 
03 вересня 2020 року
місто Київ
 
справа № 202/2234/16-ц
провадження № 61-10234ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейков І. Ю., Олійник А. С., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 січня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави, визнання права власності, припинення права власності, за позовом третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору - Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого центру «Енергія-Сервіс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тайсон Інвестмент Групп», Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРЩЕББУД», ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави,
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Стислий виклад позиції позивача
У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави, визнання права власності, припинення права власності.
Також до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробничий центр «Енергія-Сервіс» (далі - ТОВ НВЦ «Енергія-Сервіс») із позовом про звернення стягнення на предмет застави.
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2020 року позов задоволено.
В рахунок погашення заборгованості за договором позики від 05 січня 2016 року, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у розмірі 790 000, 00 грн, на підставі пункту 5 договору позики від 05 січня 2016 року звернуто стягнення на предмет застави, а саме: квартиру, загальною площею 70, 1 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Припинено право власності ОСОБА_3 на зазначену квартиру.
Визнано за ОСОБА_2 право власності на зазначену квартиру.
Додатковим рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2016 року позов третьої особи ТОВ НВЦ «Енергія-Сервіс» задоволено.
Визнано недійсним договір іпотеки від 06 грудня 2010 року № 04-589/1-1, укладений між Публічним акціонерним товариством «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» (далі - ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тайсон Інвестмент групп» (далі - ТОВ «Тайсон Інвестмент групп»), посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Воробйовою Тетяною Антонівною.
Визнано недійсним договір про внесення змін до договору іпотеки від 12 квітня 2012 року № 2248, що укладений між ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» та ТОВ «Тайсон Інвестмент групп», посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Воробйовою Т. А.
Скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис про іпотеку від 06 грудня 2010 року за номером 5518082; запис про заборону на нерухоме майно від 06 грудня 2010 року за номером 5518093; запис про іпотеку від 06 грудня 2010 року за номером 5518155; запис про заборону на нерухоме майно від 06 грудня 2010 року за номером 5518148; запис про іпотеку від 06 грудня 2010 року за номером 5518222; запис про заборону на нерухоме майно від 06 грудня 2010 року за номером 5518212; запис про іпотеку від 06 грудня 2010 року за номером 5518194; запис про заборону на нерухоме майно від 06 грудня 2010 року за номером 5518185; запис про іпотеку від 06 грудня 2010 року за номером 5518138; запис про заборону на нерухоме майно від 06 грудня 2010 року за номером 5518127; запис про іпотеку від 06 грудня 2010 року за номером 5518253; запис про заборону на нерухоме майно від 06 грудня 2010 року за номером 5518251.
В рахунок погашення заборгованості за договором позики від 01 вересня 2010 року, укладеним між ТОВ НВЦ «Енергія-Сервіс» та ТОВ «Тайсон Інвестмент групп» у розмірі 6 000 000, 00 грн, на підставі пункту 5 договору позики від 01 вересня 2010 року звернуто стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності за ТОВ НВЦ «Енергія-Сервіс» на такі об`єкти нерухомості:
- земельну ділянку за кадастровим номером 3222480400:05:004:0123, площею 2, 4045 га, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка;
- земельну ділянку за кадастровим номером 3222480400:05:004:0125, площею 3, 6307 га, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка;
- земельну ділянку за кадастровим номером 3222480400:05:004:0127, площею 5, 7720 га, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка;
- земельну ділянку за кадастровим номером 3222480400:05:004:0126, площею 2, 4080 га, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка;
- земельну ділянку за кадастровим номером 3222480400:05:004:0124, площею 4, 6549 га, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка;
- земельну ділянку за кадастровим номером 3222480400:05:004:0131, площею 4, 9367 га, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка.
Здійснено розподіл судових витрат.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 29 січня 2020 року додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2016 року скасовано.
У задоволенні позову третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору - ТОВ НВЦ «Енергія-Сервіс» відмовлено.
Здійснено розподіл судових витрат.
ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
ОСОБА_1 , яка не залучалася судом апеляційної інстанції до участі у справі, 10 липня 2020 року звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 20 липня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для виконання її вимог.
У серпні 2020 року від заявника надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, визначено та обґрунтовано розмір судового збору, надано письмові докази на підтвердження його доплати.
Визначення заявником підстав касаційного оскарження
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.
Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.
Заявником як підстави касаційного оскарження наведеного судового рішення визначено, що:
- оскаржуване судове рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права;
- суд апеляційної інстанції ухвалив рішення про права, свободи, інтереси та обов`язки заявника, яка не була залучена до участі у справі (пункт 8 частина перша статті 411 ЦПК України), зокрема вирішено питання щодо земельних ділянок, які належать ОСОБА_1 на підставі судового рішення у порядку поділу майна подружжя;
- судом апеляційної інстанції ухвалено рішення без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі № 6-130цс17. Відповідно до таких висновків іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника майна.
Таким чином, серед підстав касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції заявником зазначена та підстава, яка згадана у пункті 1 частини другої статті 389 та пункту 8 частини першої статті 411 ЦПК України, що свідчить про виконання ними вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.
IІІ. ВИРІШЕННЯ ПИТАННЯ ЩОДО ПОНОВЛЕННЯ СТРОКУ НА КАСАЦІЙНЕ ОСКАРЖЕННЯ
У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції, яку ухвалено 29 січня 2020 року.
На обґрунтування доводів клопотання ОСОБА_1 посилається на те, що не була залучена до участі у справі під час апеляційного провадження, про оскаржуване рішення дізналася 11 червня 2020 року.
За правилами частини четвертої статті 389 ЦПК України особа, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, має право подати касаційну скаргу на судове рішення лише після його перегляду в апеляційному порядку за її апеляційною скаргою, крім випадку, коли судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи було ухвалено безпосередньо судом апеляційної інстанції. Після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.
Згідно з частиною першою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідно до частини третьої наведеної статті строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Верховний Суд визнає наведені заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції поважними, що є підставою для його поновлення.
ІV. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ
Оскільки, вимоги ухвали суду виконані, касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.
Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.
V. ВИРІШЕННЯ ПИТАННЯ ЩОДО ЗУПИНЕННЯ ДІЇ РІШЕННЯ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
У касаційній скарзі заявник просить зупинити виконання рішення суду апеляційної інстанції, оскільки зазначене рішення впливає на права та обов`язки заявника, яка є власником спірних земельних ділянок.
Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови. Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема, у разі ймовірності ускладнення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
Враховуючи те, що заявник не навела достатньо обґрунтованих підстав, за наявності яких суд касаційної інстанції може зупинити дію оскаржуваного рішення, не зазначено доводи про настання негативних наслідків для заявника у разі звернення таких рішень до виконання, а тому клопотання задоволенню не підлягає. У таких висновках визначальним є, зокрема, засади цивільного процесу, визначені у статтях 12 та 13 ЦПК України.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Поновити  ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 29 січня 2020 року.
Відкрити касаційне провадження у справі.
Витребувати із Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу № 202/2234/16-ц за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави, визнання права власності, припинення права власності, за позовом третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору - Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого центру «Енергія-Сервіс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тайсон Інвестмент Групп», Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРЩЕББУД», ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави.
У задоволенні клопотання  ОСОБА_1 про зупинення дії постанови Дніпровського апеляційного суду від 29 січня 2020 року відмовити.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 02 жовтня 2020 року.
Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                             С. О. Погрібний
 
                                                                                                            І. Ю. Гулейков
 
                                                                                                            А. С. Олійник