П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

30 червня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 400/1540/20	
Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.
                                                                                          Дата і місце ухвалення 14.05.2020р., м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді:     Бойка А.В.,
                         суддів:   Федусика А.Г,
                                        Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 травня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), за участю третьої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови від 30.03.2020 року ВП №61342769, -

В С Т А Н О В И В:
13.04.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), за участю третьої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 30.03.2020 року ВП №61342769.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 травня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі. 
Апелянт посилався на те, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2019 року було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути його заяву від 19.10.2018 року про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків, викладених в мотивувальній частині даної постанови. Апелянт вважає, що Головним управлінням ПФУ дане рішення суду виконано не було, оскільки за наслідками повторного розгляду його заяви не були враховані висновки апеляційного суду, викладені у постанові від 26.11.2019 року та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії. З огляду на зазначене апелянт вважає, що у державного виконавця були відсутні підстави для закриття виконавчого провадження, а прийнята постанова від 30.03.2020 року є протиправною та необґрунтованою. 
На думку апелянта, суд першої інстанції не врахував вказаного, що призвело до невірного вирішення справи.
З огляду на зазначене апелянт просить скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.05.2020 року та прийняти нове про задоволення позову.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи колегія суддів дійшла наступного:
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 19.10.2018 року звертався до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області із заявою про призначення йому пенсії за віком, за наслідком розгляду якої Управлінням було прийнято рішення від 17.01.2019 року про відмову йому у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 25 років. 
Вказане рішення Управління ПФУ було оскаржено ОСОБА_1 до Миколаївського окружного адміністративного суду.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 02.09.2019 року у справі № 487/2172/19 у задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування рішення Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області від 17.01.2019 року №6/2-з було відмовлено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2019 року скасовано рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02.09.2019 року та ухвалено нове судове рішення, яким рішення Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області від 17.01.2019 року №6/2-з «Про відмову в призначенні пенсії за віком» скасовано та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.10.2018 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків, викладених в мотивувальній частині цієї постанови.
Зазначене судове рішення набрало законної сили 26.11.2019 року.
24.12.2019 року Миколаївським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №487/2172/19 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.10.2018 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків, викладених в мотивувальній частині цієї постанови.
Виконавче провадження № 61342769 по виконанню зазначеного вище виконавчого листа перебувало на виконанні головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
30.03.2020 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову у ВП №61342769 про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження».
У вказаній постанові державним виконавцем зазначено, що листом від 13.03.2020 року Головне управління ПФУ в Миколаївській області повідомило Відділ примусового виконання рішень про те, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 прийнято рішення від 28.12.2019 року № 701/03.19-р про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу для призначення пенсії. Зазначене стало підставою для висновку відповідача про фактичне виконання виконавчого документу.
Не погоджуючись з прийнятою головним державним виконавцем постановою про закінчення виконавчого провадження, позивач оскаржив її до суду першої інстанції.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне:
Відповідно до ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Частинами 2, 4 статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною першою статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Статтею 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Як встановлено судом в ході розгляду даної справи, згідно виданого 24.12.2019 року Миколаївським окружним адміністративним судом виконавчого листа № 487/2172/19, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області було зобов`язано розглянути повторно заяву ОСОБА_1 від 19.10.2018 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків, викладених в мотивувальній частині постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2019 року.
У мотивувальній частині зазначеної вище постанови апеляційного суду від 26.11.2019 року вказано про те, що відмовляючи в зарахуванні страхового стажу, Центральне ОУПФ України м. Миколаєва Миколаївської області посилалось на відсутність в певних записах трудової книжки ОСОБА_1 посилання на номер та дату наказу про звільнення, відсутність посади та підпису відповідальної особи, що внесла запис про звільнення. Однак, враховуючи те, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, судова колегія дійшла висновку, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для позивача, а отже, й не може впливати на його особисті права. 
Також суд апеляційної інстанції зазначив, що в оскаржуваному Рішенні про відмову у призначені пенсії за віком, Центральне ОУПФ України м. Миколаєва Миколаївської області зазначило, що на запити управління по витребуванню документів, уточнюючих періоди роботи в Миколаївській морехідній школі, в СП "Миколаїв-Таврія" Автосервіс ЗАЗ, в МП "Діаза", в ПП "Конрад" позитивних відповідей не отримано. Однак, разом з тим, відповідачем на надано жодного належного доказу того, що ним направлялись вищезазначені запити по витребуванню документів.
З огляду на зазначене судова колегія дійшла висновку, що органом Пенсійного фонду України не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей або додаткових документів, на підставі яких можна було б переконатися у достовірності трудового стажу позивача.
Як вказано вище, на виконання зазначеної постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області, за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 , було прийнято рішення від 28.12.2019 року № 701/03.19-р про відмову у призначенні пенсії позивачу з підстав відсутності необхідного страхового стажу. У зазначеному рішенні, як і в рішенні, яке було предметом розгляду справи №487/2172/19, вказано про відсутність в записах трудової книжки позивача посилань на номери та дати наказів, відсутність посад та підписів відповідальних за внесення записів осіб. Також у рішенні вказано, що спеціалістами Головного управління надіслано запити щодо отримання довідок, підтверджуючих періоди роботи до Миколаївської морехідної школи, МП "Диаза", однак, на час прийняття рішення на вказані запити відповіді не надійшли.
Згідно розділу ІV Порядку Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрі України від 12 серпня 1993 р. N 637, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. 
У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. 
В рішенні від 28.12.2019 року № 701/03.19-р вказано, що  Пенсійним фондом направлено відповідні запити до підприємств, на яких працював позивач щодо отримання довідок, підтверджуючих періоди роботи, однак, не дочекавшись відповідей на вказані запити, Головне управління ПФУ в Миколаївській області відмовило у призначенні пенсії позивачу.
Колегія суддів вважає, що вказане не може свідчити про вжиття Головним управлінням ПФУ в Миколаївській області всіх необхідних заходів, спрямованих на підтвердження достовірності трудового стажу позивача, як то вимагалось у постанові апеляційного суду від 26.11.2019 року.
Таким чином, колегія суддів вважає, що Головним управлінням ПФУ в Миколаївській області при прийнятті рішення від 28.12.2019 року № 701/03.19-р про відмову позивачу у призначенні пенсії не було враховано висновки апеляційного суду, викладені у постанові від 26.11.2019 року.
З огляду на зазначене, формальний розгляд заяви позивача про призначення пенсії, без реального вжиття заходів для підтвердження страхового стажу позивача та без встановлення фактів наявності чи відсутності підстав для призначення пенсії, не може вважатись фактичним виконанням постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2019 року по справі № 487/2172/19.
Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що за відсутності факту виконання рішення суду, підстави для закінчення виконавчого провадження, передбачені п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" також відсутні, у зв`язку з чим постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про закінчення виконавчого провадження від 30.03.2020 року ВП №61342769 підлягає скасуванню.
Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.  Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
В даному випадку рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 242 КАС України, оскільки судом першої інстанції не надано належної правової оцінки обставинам справи, доводам сторін по справі, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
З огляду на зазначене колегія суддів приходить до висновку, що постановлене Миколаївським окружним адміністративним судом рішення від 14.05.2019 року підлягає скасуванню на підставі ст. 317 КАС України, з ухваленням нового рішення, про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненні з позовом до суду першої інстанції позивачем було сплачено  судовий збір у розмірі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією № ПН 2090699 від 10.04.2020 року.
При зверненні з апеляційною скаргою позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1261,20 грн., що підтверджується квитанцією №ПН2125927 від 21.05.2020 року.
Враховуючи задоволення позовних вимог, вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів приходить до висновку, що відповідно до ст. 139 КАС України, стягненню на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) підлягає сума сплаченого судового збору у розмірі 2102 грн.
Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325, 327, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 травня 2020 року скасувати.
Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про закінчення виконавчого провадження від 30.03.2020 року ВП №61342769.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (54056, Миколаївська області, м. Миколаїв, пр-т Миру, буд. 46/1, код ЄДРПОУ 43315529) судовий збір у сумі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя-доповідач:                                                                        А.В. Бойко

Суддя:                                                                                          А.Г. Федусик

Суддя:                                                                                         О.А. Шевчук