Номер провадження: 33/813/1017/20
Номер справи місцевого суду: 522/9367/20 
Головуючий у першій інстанції Попревич В. М. 
Доповідач Толкаченко О. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2020 року                                                                         м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., за участю: секретаря судового засідання Подуст Т.П., захисника Танасійчука О.О., потерпілого ОСОБА_1 , представника потерпілого Румянцева О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Танасійчука О.О. на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 19 червня 2020 року, 

ВСТАНОВИВ:
зазначеною постановою 
ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, що офіційно не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді громадських робіт строком 40 (сорок) годин. Стягнутий судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп.
Відповідно до оскарженої постанови суду, 07 травня 2020 року приблизно о 12 годині 30 хвилини ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Mazda 3, державний номерний знак НОМЕР_1 , біля будинку №29 корпус 2 по вул. Асташкіна, що у Приморському районі м. Одеси, став учасником дорожньої транспортної пригоди після чого залишив місце пригоди.
Своїми діями ОСОБА_2 порушив пункт 2.10а Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП.
Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції захисник Танасійчук О.О. подав апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_2 , в якій просив скасувати постанову суду та прийняти нову, якою закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що оскаржена постанова суду не містить мотивів, з підстав яких суддя дійшов висновку про винуватість ОСОБА_2 .
Крім того, суддею не було зроблено аналіз протоколу про адміністративне правопорушення та не обґрунтовано призначення ОСОБА_2 адміністративного стягнення саме у виді громадських робіт.
Більш того, протокол про адміністративне правопорушення не містить даних про те, чи було запропоновано ОСОБА_2 реалізувати право на отримання безоплатної вторинної допомоги. 
Заслухавши суддю-доповідача, захисника Танасійчука О.О., який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, думку потерпілого ОСОБА_1 та його представника Румянцева О.Г., які заперечували проти її задоволення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов до таких висновків. 
Згідно з ч.7 ст.294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
Відповідно до ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно зі ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності. 
Апеляційний суд вважає, що під час судового розгляду даної справи суд першої інстанції, дотримався вказаних норм права та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.
Так, вина ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення підтверджується сукупністю доказів, як були повторно дослідженні апеляційним судом, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №064710 від 19 травня 2020 року. З фабули вказаного протоколу вбачається, що 07 травня 2020 року приблизно о 12 годині 30 хвилини, ОСОБА_2 керуючи автомобілем Mazda 3, державний номерний знак НОМЕР_1 , навпроти будинку №29 корпус 2 по вул. Асташкіна, що у Приморському районі м. Одеси, став учасником дорожньої транспортної пригоди після чого залишив місце пригоди. Пошуковими заходами водія встановлено 07 травня 2020 року. 
Вказаний протокол був власноруч підписаний ОСОБА_2 . При цьому будь-яких зауважень або заперечень щодо обставин, викладених у протоколі ОСОБА_2 не навів, чим фактично погодився з викладеними в ньому обставинами та тим, що своїми діями він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП. 
Апеляційний суд зазначає, що вказаний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а тому визнає його допустимим доказом.
Крім того, апеляційний суд зазначає, що в протоколі вказано, що громадянину ОСОБА_2 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. 
В своїх письмових поясненнях, які містяться в матеріалах справи ОСОБА_2 також не заперечував того факту, що залишив місце пригоди, оскільки поспішав з аптеки додому. При цьому в поясненнях ОСОБА_2 не вказував про те, що йому не були роз`ясненні його процесуальні права, передбачені ст.268 КУпАП в тому числі і на отримання правової допомоги. 
Крім того, винуватість ОСОБА_2 підтверджується і іншими доказами, які містяться в матеріалах справи, зокрема:
-постановою про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, яка була залишена без змін постановою Одеського апеляційного суду від 11 вересня 2020 року;
-висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 07 травня 2020 року;
-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схемою до нього від 07 травня 2020 року;
-поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та безпосередньо поясненнями самого ОСОБА_2 , в яких він не заперечував того факту, що залишив місце пригоди. 
Зазначені докази, які були повторно досліджені в ході апеляційного розгляду справи, узгоджуються між собою, є належними, допустимими та повністю підтверджують вину ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП. 
Підпунктами А, Б, В пункту 2.10 Правил дорожнього руху України встановлено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди, увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил, не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди.
       У своїй апеляційний скарзі захисник Танасійчук О.О. посилається на положення чинного КУпАП та практику Європейського суду з прав людини, проте не наводить конкретних доказів, які б спростували висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.
       Крім того, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи захисника Танасійчука О.О. про те, що під час складання адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_2 було порушеного його право на захист. Так, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 не звертався з клопотанням про залучення адвоката для захисту та представництва його інтересів. Під час розгляду в справи в суді першої інстанції ОСОБА_2 також роз`яснювались його процесуальні права передбачені ст.268 КУпАП, в тому числі і право користуватися правовою допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги. Проте ОСОБА_2 наданим йому правом не скористався та представляв свої інтереси самостійно. 
Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно з ч.2 ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Санкція ст.122-4 КУпАП передбачає накладення адміністративних стягнень у виді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.
Враховуючи фактичні обставини справи, а саме те, що ОСОБА_2 залишив місце пригоди намагаючись таким чином уникнути адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, яке виразилося в наїзді на ногу потерпілого, про що йому було достеменно відомо та зрозуміло, апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення у виді громадських робіт є справедливим та необхідним для виправлення ОСОБА_2 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.
Під час апеляційного розгляду справи апеляційний суд не встановив обставин, які пом`якшують відповідальність ОСОБА_2 , передбачених ст.34 КУпАП.
На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника Танасійчука О.О. є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, в зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.
Відповідно до п.1) ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Танасійчука О.О. – залишити без задоволення. 
Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 19 червня 2020 року, якою ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді громадських робіт строком 40 (сорок) годин – залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду          О.О. Толкаченко