ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 р.	Справа № 520/11476/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Григорова А.М. ,  Бартош Н.С. ,
за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Мороко А.С., м. Харків, повний текст складено 12.02.20 року по справі № 520/11476/19
          за позовом       Управління освіти адміністрації Київського району Харківської міської ради  
          до       Головного управління Державної податкової служби у Харківській області              Харківська міська рада ,       Адміністрації Київського району Харківської міської ради 
          про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та акту,зупинення провадження,
ВСТАНОВИВ:
Управління освіти адміністрації Київського району Харківської міської ради звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення  Головного управління ДФС у Харківській області м. Харків № 0121155705 від 24.07.2019 та акт Головного управління ДФС у Харківській області № 2193/20-40-57-05-18/02146274 від 25.06.2019; зупинити провадження про стягнення сум санкцій з Управління освіти адміністрації Київського району Харківської міської ради за рішенням (податкове повідомлення - рішення № 0121155705 від 24.07.2019).
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що висновки податкового органу за результатами проведеної камеральної перевірки, викладені в акті № 2193/20-40-57-05-18/02146274 від 25.06.2019 є протиправними, оскільки Управління освіти адміністрації Київського району Харківської міської ради за спірними податковими накладними/розрахунками коригування звільняється від відповідальності, передбаченої п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України, у зв`язку із наявністю двох обов`язкових складових: податкові накладні не надавались отримувачу (покупцю) та були складені на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2020 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення  Головного управління ДФС у Харківській області м. Харків № 0121155705 від 24.07.2019 про нарахування штрафу в загальному розмірі 1143272 грн 58 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 17149 грн 09 коп.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, вважає рішення незаконним, необґрунтованим, ухваленим за умов неправильного застосування норм матеріального права, таким, що прийняте без повного і всебічного з`ясування всіх обставин в справі, на підставі висновків, що суперечать дійсним обставинам справи. Вказує, що задовольняючи частково позовні вимоги, суд дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для застосування до позивача штрафних санкцій за порушення термінів реєстрації податкових накладних. Зазначив, що оскільки діючим законодавством встановлено обов`язок реєстрації платником податку зведеної податкової накладної щодо товарів/послуг, необоротних активів, які в подальшому призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197 ПК України, а не щодо самих операцій, звільнених від оподаткування відповідно до вказаної статті Кодексу, то до таких товарів/послуг, необоротних активів включаються й товари/послуги, необоротні активи, що підлягають оподаткуванню податком на додану вартість. В зв`язку з чим, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є законним та обґрунтованим. Просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2020 року, прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Позивач та третя особа - Харківська міська рада, відхиляють вимоги апеляційної скарги, посилаючись на обставини викладені у відзивах на апеляційну скаргу, просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2020  року без змін.
Адміністрація Київського району Харківської міської ради  у наданих до суду письмових поясненнях також просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Сторони по справі в розумінні вимог КАС України повідомлені належним чином про день, час та місце судового розгляду апеляційної скарги.
Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги та обґрунтування апеляційної скарги, наполягав на її задоволенні.
Представники позивача та третьої особи - Адміністрації Київського району Харківської міської ради,  в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважають рішення суду першої інстанції обґрунтованим та таким, що не підлягає скасуванню, просять суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що співробітниками Головного управління ДФС у Харківській області проведено камеральну перевірку Управління освіти адміністрації Київського району Харківської міської ради, за результатами якої складено акт № 2193/20-40-57-05-18/02146274 від 25.06.2019.
Під час перевірки встановлено порушення позивачем абз. 11 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, а саме реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригувань з порушенням граничних термінів реєстрації.
Не погоджуючись із висновками акту № 2193/20-40-57-05-18/02146274 від 25.06.2019, Управління освіти адміністрації Київського району Харківської міської ради звернулось до Головного управління ДФС у Харківській області із запереченнями на даний акт.
Листом № 36322/10/20-40-57-05-26 від 19.07.2019 контролюючий орган повідомив позивача, що висновки акту № 2193/20-40-57-05-18/02146274 від 25.06.2019 в частині порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за період 2017, 2018, 2019 років залишено без змін.
На підставі висновків акту перевірки, Головним управлінням ДФС у Харківській області  винесено податкове повідомлення - рішення  № 0121155705 від 24.07.2019, яким до позивача застосовано  штраф в загальному розмірі 1143272,58 грн. відповідно до п. 120-1 ст. 120-1 Податкового кодексу України.
Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішенням, позивач провів процедуру його адміністративного оскарження, за наслідком якої рішенням ДФС України від 10.10.2019 в задоволенні скарги відмовлено.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходячи з того, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою. Оскільки податкові накладні відповідають двом обов`язковим складовим, необхідним для звільнення від відповідальності за порушення строків їх реєстрації, відсутні підстави для застосування до позивача штрафу, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню у судовому порядку. В решті позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку про їх необґрунтованість.
Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 3 ст. 308 КАС України).
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України.
За змістом пункту 201.1 статті 201 Податкового Кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Пунктом 14.1.60 пункту 14.1.1 статті 14 Податкового кодексу України, визначено, що єдиним реєстром податкових накладних є реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.
Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (пункт 201.2 ст. 201 Податкового кодексу України).
Пунктом 201.5 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що для операцій, що оподатковуються, і операцій, звільнених від оподаткування, складаються окремі податкові накладні.
Положеннями пункту 201.10 статті 201 Податкового Кодексу України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:
для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;
для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;
для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).
У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
Порядок заповнення податкової накладної, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 № 1307 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.01.2016 за № 137/28267)
Пункт 8 Порядку № 1307 передбачає, що при складанні податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пунктах 10-15 цього Порядку, у верхній лівій частині таких накладних у графі "Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини" робиться помітка "X" та зазначається тип причини:
01 - Складена на суму збільшення компенсації вартості поставлених товарів/послуг (для податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пункті 13 цього Порядку);
02 - Складена на постачання неплатнику податку;
03 - Складена на постачання товарів/послуг у рахунок оплати праці фізичним особам, які перебувають у трудових відносинах із платником податку;
04 - Складена на постачання у межах балансу для невиробничого використання;
05 - Складена у зв`язку з ліквідацією основних засобів за самостійним рішенням платника податку;
06 - Складена у зв`язку з переведенням виробничих основних засобів до складу невиробничих;
07 - Складена на операції з вивезення товарів за межі митної території України;
08 - Складена на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість;
09 - Складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість;
10 - Складена з метою визначення при анулюванні реєстрації платника податку податкових зобов`язань за товарами/послугами, необоротними активами, суми податку за якими були включені до складу податкового кредиту та не були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності;
11 - Складена за щоденними підсумками операцій;
12 - Складена на постачання неплатнику, в якій зазначається назва покупця (для податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пункті 10 цього Порядку);
13 - Складена у зв`язку з використанням виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг не в господарській діяльності;
14 - Складена отримувачем (покупцем) послуг від нерезидента;
15 - Складена на суму перевищення бази оподаткування, визначеної відповідно до статей 188 і 189 Податкового кодексу України, над фактичною ціною постачання.
В інших випадках у верхній лівій частині податкової накладної тип причини не зазначається (нулі, прочерки та інші знаки чи символи не проставляються).
Згідно пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:
а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;
б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);
в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;
г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
Відповідно до п.11 Порядку 5 N 1307 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), у разі нарахування податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України платник податку складає окремі зведені податкові накладні за товарами/послугами, необоротними активами, які призначаються для їх використання / починають використовуватися:
1) в операціях, що не є об`єктом оподаткування;
2) в операціях, звільнених від оподаткування;
3) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;
4) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
Такі зведені податкові накладні складаються не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду.
У разі складання зведеної податкової накладної в графі "Зведена податкова накладна" робиться помітка "X".
У таких зведених податкових накладних у графі "Отримувач (покупець)" платник податку зазначає власне найменування (П.І.Б.), у рядку "Індивідуальний податковий номер отримувача (покупця)" проставляється умовний ІПН "600000000000", а у верхній лівій частині зазначається відповідний тип причини відповідно до пункту 8 цього Порядку (04 - Складена на постачання у межах балансу для невиробничого використання; 08 - Складена на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість; 09 - Складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість; 13 - Складена у зв`язку з використанням виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг не в господарській діяльності).
Порядок заповнення табличної частини податкових накладних встановлений пунктом 16 Порядку 1307.
Відповідальність за порушення строків реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування в ЄРПН та допущення помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачена статтею 120-1 Податкового Кодексу України.
Згідно пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового Кодексу України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу, зокрема, в розмірі 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів.
Системний аналіз статті 201, пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України, Порядку № 1307 дає підстави для висновку про те, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування, що не надається отримувачу (покупцю) та складені на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.
Тобто, для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою).
Вказана правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 04.09.2018 року у справі № 816/1488/17, від 07.02.2019 у справі №808/3250/17.
Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як вбачається із наявних в матеріалах справи податкових накладних: № 21 від 31.01.2017, № 22 від 31.01.2017, № 30 від 28.02.2017, № 70 від 28.04.2017, № 38 від 31.03.2017, № 45 від 31.05.2017, № 48 від 29.09.2017, № 25 від 30.11.2017, № 28 від 28.02.2018, № 25 від 31.03.2018, № 28 від 31.05.2018, № 21 від 30.06.2018, № 22 від 31.07.2018, № 22 від 30.09.2018, № 16 від 30.11.2018, № 27 від 31.01.2019, № 24 від 28.02.2019, № 32 від 31.03.2019, які зареєстровані із порушенням строків, передбачених пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України, всі вони: є зведеними; складені на операції, звільнені від оподаткування, не підлягають наданню отримувачу з причини "09".
Тобто, оскільки податкові накладні складені позивачем по операціям, що звільнені від оподаткування, такі податкові накладні не надаються отримувачу (покупцю). Наведене свідчить про наявність визначених Податковим кодексом України підстав для звільнення від відповідальності за їх несвоєчасну реєстрацію.
За таких обставин, суд першої інстанції вірного дійшов висновку про застосування до позивача штрафних санкцій із порушенням пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України, що свідчить про протиправність прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення та наявність підстав для його скасування. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів відхиляє посилання скаржника на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 11.12.2018 по справі №807/68/18, оскільки в межах розгляду вказаної справи встановлено, що Товариство не вчасно зареєструвало зведені податкові накладні, які не надавалися покупцю, оскільки складені на постачання товарів/послуг для операцій у межах балансу для невиробничого використання, в той час, у даній справі в графі тип причини зазначено "09", тобто, накладні та розрахунки коригування складені на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість, фактичні обставини у справах є різними.
Доводи апеляційної скарги є безпідставними , не впливають на правомірність висновків суду, оскільки в апеляційній скарзі зазначено лише те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, підлягає скасуванню у зв`язку із ненаданням судом належної правової оцінки обставинам справи та невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права,  зміст апеляційної скарги , який повністю дублює заперечення на позов, подані до суду першої інстанції , містить виключно суб`єктивне бачення апелянта обставин справи, які розглянуто судом першої інстанції та надано належну правову оцінку, апелянтом у скарзі абсолютно не зазначено в чому ж конкретно виявилося ненадання судом першої інстанції належної правової оцінки обставинам справи, тобто які з них випали з поля зору суду, а які було досліджено невірно, а також не зазначено того, які ж висновки, натомість, повинні були б бути зроблені судом та не обґрунтовано  в чому полягає невірність застосування судом норм матеріального права, які саме норми та яким чином було порушено чи неправильно застосовано та яких процесуальних норм адміністративного судочинства не було дотримано судом під час розгляду даної адміністративної справи, а також не зазначено які з поданих доказів суд дослідив неправильно або неповно, а відповідно і підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.
Суд зазначає, що доводи апеляційної скарги є ідентичними тим, які були висловлені в апеляційній скарзі та з урахуванням яких суд апеляційної інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи, інших обґрунтувань в касаційній скарзі наведено не було.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
В частині відмови в задоволенні позовних вимог рішення суду не підлягає апеляційному перегляду, оскільки не оскаржено жодною із сторін.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу   залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2020 року по справі № 520/11476/19  залишити без змін.
 . 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло	
Судді	(підпис)  (підпис) 	А.М. Григоров    Н.С. Бартош   	
Повний текст постанови складено  14.09.2020 року