ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 р.	Справа № 520/5134/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Жигилія С.П. ,
за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Біленський О.О., м. Харків, повний текст складено 12.05.20 року по справі № 520/5134/2020
          за позовом        ОСОБА_1  
          до       Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни      третя особа        Товариство з обмеженою відповідальністю "Алекскредит" 
          про скасування постанов,
ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту – ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни (далі по тексту – приватний виконавець Дорошкевич В.Л., відповідач), третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Алекскредит" (далі по тексту – ТОВ «Алекскредит»), в якому просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Дорошкевич Віри Леонідівни про відкриття виконавчого провадження ВП № 61762237 від 08.04.2020;
- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Дорошкевич Віри Леонідівни про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні ВП №61762237 від 08.04.2020.
В обґрунтування позову зазначено, що 15 квітня 2020 року від приватного виконавця Дорошкевич Віри Леонідівни на адресу ОСОБА_1 надійшов рекомендований лист із постановою про відкриття виконавчого провадження №61762237 від 08.04.2020 та інші постанови виконавчого провадження, зокрема, про стягнення з боржника основної винагороди, постанова про розмір мінімальних витрат на виконавче провадження, постанова про арешт коштів боржника, постанова про арешт майна боржника. Зі змісту постанови про відкриття провадження вбачається, що відповідачем розглянута заява стягувача про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. №5421 від 30.03.2020, про стягнення боргу за кредитним договором на користь ТОВ “Алекскредит” у розмірі 15320 гривень. Всього пропонується стягнути з позивача суму у розмірі 17852 гривень, що включає у себе суму заборгованості, плату за вчинення виконавчого напису та плату за відкриття виконавчого провадження і проведення виконавчих дій. Позивач вказала, що не має нерухомого майна, яке знаходилося б в межах виконавчого округу міста Києва, працює у ТОВ “VLADI”, яке знаходиться у місті Харкові, місце проживанням та реєстрації позивача є: АДРЕСА_1 . Отже, з вище викладеного вбачається, що відповідачем порушено вимоги ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки прийнято до виконання виконавчий документ за відсутності доказів того, що в межах території виконавчого округу міста Києва наявне майно, що належить позивачу. При цьому, згідно з документами виконавчого провадження місцем проживання позивача вказано адресу: АДРЕСА_2 , проте, за вказаною адресою позивач ніколи не проживала. Окрім цього, 08.04.2020 позивач дізналась, що відповідачем винесено постанову про арешт коштів боржника та арештовано рахунок, який охороняється ст.ст. 48, 52 Закону України “Про виконавче провадження”, оскільки використовується для отримання виплат від Соціального фонду, а отже використовується для цільових виплат та має спеціальний режим використання. Враховуючи наведене, позивач вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження та постанова про арешт коштів боржника ВП №61762237 від 08.04.2020 є протиправними та підлягають скасуванню. З огляду на викладене, позивач вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 по справі № 520/5134/2020 адміністративний позов ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни (02002, місто Київ, вулиця Окіпної Раїси, будинок 4-А, офіс 71-А), третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Алекскредит" (49044, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, Соборний район, вул. Якова Самарського, будинок 12А, код  ЄДРПОУ 41346335) про скасування постанов – задоволено.
Визнано протиправними та скасовано постанову приватного виконавця Дорошкевич Віри Леонідівни про відкриття виконавчого провадження ВП №61762237 від 08.04.2020 року та постанову приватного виконавця Дорошкевич Віри Леонідівни про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні ВП №61762237 від 08.04.2020 року.
Стягнуто з Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни (02002, місто Київ, вулиця Окіпної Раїси, будинок 4-А, офіс 71-А) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 840,80 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.
Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 по справі № 520/5134/2020 скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги пояснив, що виконавче провадження було відкрито на підставі даних, зазначених стягувачем, який в силу приписів ч.1 ст.24 Закону України "Про виконавче провадження" наділений правом вибору місця відкриття виконавчого провадження. При цьому, приватний виконавець при відкритті виконавчого провадження не зобов`язаний проводити перевірку відомостей, наведених стягувачем у заяві, зокрема, щодо місця проживання боржника. 
Враховуючи, що зазначене у виконавчому документі місце проживання боржника – ОСОБА_1 – знаходиться в межах виконавчого округу м. Києва, а подальші дії приватного виконавця в рамках вже відкритого виконавчого провадження не обмежуються виконавчим округом цього виконавця, дії відповідача, яка здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі м. Києва, з відкриття виконавчого провадження № 61762237 та подальші виконавчі дії не суперечать нормам чинного законодавства України, зокрема, Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Міністерством юстиції України від 02.04.2012 № 512/5.  
Крім того, вказує, що постанова приватного виконавця про арешт коштів боржника була прийнята банками до виконання без зауважень, що свідчить про те, що банківські рахунки позивачки не відносяться до рахунків зі спеціальним режимом використання, а відтак, законом не заборонено звернення стягнення на кошти, розміщені на цих рахунках. 
Отже, дії приватного виконавця щодо відкриття провадження у виконавчому окрузі міста Києва та винесення постанов про відкриття виконавчого провадження та постанови про арешт коштів боржника в межах провадження ВП №61762237 є правомірними та законними, підстави для їх скасування відсутні. 
Позивач в надісланому до суду письмовому відзиві просила суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін. Вказує, що в кредитному договорі між ОСОБА_1 та ТОВ «Алекскредит» зазначено місце проживання позивачки – м. Харків, а відтак, відсутні підстави вважати, що відповідач не був обізнаний про відсутність фактичного місця проживання позивачки у м. Києві.
Сторони та представник третьої особи в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що місцем проживання та реєстрації позивача є: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорту НОМЕР_2 . 
Згідно з копією довідки ТОВ "VLADI" №54 від 17.04.2020 позивач працює у ТОВ "VLADI", що розташоване в місті Харкові з 01.02.2016.
З наявних матеріалів справи вбачається, що постановою приватного виконавця Дорошкевич Віри Леонідівни від 08.04.2020 відкрито виконавче провадження №61762237 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича №5421 від 30.03.2020, про стягнення з ОСОБА_1 боргу за кредитним договором на користь ТОВ “Алекскредит” у розмірі 15320 гривень.
Також, в межах вказаного виконавчого провадження відповідачем 08.04.2020 винесено постанову про арешт коштів боржника, згідно з якою накладено арешт на кошти боржника, які містяться у банківських установах за переліком (АТ КБ «Приватбанк», АТ «Універсал Банк», ПАТ «ОТП «Банк», АТ «Ощадбанк», АТ «УкрСиббанк», АТ «Альфа Банк», АТ «Райффайзен Банк Аваль»), у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору (суми основної винагороди) приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 17852,00 грн. 
Не погодившись із вказаними постановами, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом про визнання їх протиправними та скасування.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності оскаржуваних постанов, оскільки виконавче провадження відкрито приватним виконавцем з порушенням правил територіальної підвідомчості, за відсутності доказів проживання боржника або знаходження його майна у м. Києві. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке. 
Відповідно до статті 1 Закону України “Про виконавче провадження” від 02.06.2016 року №1404-VІІІ (далі по тексту - Закон №1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з ч.1 ст.5 Закону №1404-VІІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України “Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів”.
Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
За змістом приписів пункту 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Пунктом 4 частини 2 статті 23 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі по тексту – Закон №1403-VІІІ) передбачено, що в Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.
Відповідно до частин 1, 2, 3, 6 статті 25 Закону №1403-VІІІ виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.
Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону №1404-VІІІ знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ. 
Інформація про приватних виконавців виконавчого округу та реквізити їхніх офісів розміщуються у всіх судах та в органах державної виконавчої служби, розташованих у межах відповідного виконавчого округу. 
Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
За приписами ч.2 ст.24 Закону №1404-VІІІ приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. 
Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України (ч.4 ст. 24 Закону №1404-VІІІ).
Згідно з пунктом 10 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 за №512/5, місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону №1404-VІІІ. 
Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VІІІ).
У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати (частина третя статті 26 Закону №1404-VІІІ).
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (ч.5 ст. 26 Закону №1404-VІІІ).
Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що Закон №1404-VІІІ і Закон №1403-VІІІ визначають вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження. При цьому згідно з частиною третьою статті 25 Закону Украї№1403-VІІІ право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України. 
За приписами пункту 10 частини 4 статті 4 Закону №1404-VІІІ виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо, зокрема, виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю. 
Частиною 5 статті 24 Закону №1404-VІІІ визначено, що у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби. 
Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України. 
Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.
З наведених норм випливає, що Законом №1404-VІІІ саме на виконавця покладено обов`язок встановити, чи пред`явлено виконавчий документ за належним місцем виконання, відповідно до ст.24 вказаного Закону. 
Проте, приватний виконавець Дорошкевич В.Л., всупереч вищезазначеній нормі, при відкритті виконавчого провадження, не пересвідчилася з достовірних джерел про наявність майна боржника у відповідному виконавчому окрузі та місце проживання позивачки.
Так, згідно з витягом з Єдиного реєстру приватних виконавців, приватний виконавець Дорошкевич Віра Леонідівна здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва.
Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , позивачка з 20.12.2006 зареєстрована за адресою : АДРЕСА_3 (а.с.47). 
Відомостей про зміну місця реєстрації паспорт ОСОБА_1 не містить.
Також, як вбачається зі змісту договору про надання кредиту від 16.09.2019 № 2710427, укладеного між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 , остання вказала адресу місця реєстрації : АДРЕСА_4 , та фактичне місце проживання – АДРЕСА_5 (а.с.59-64).
Доказів внесення сторонами змін до вищезазначеного договору щодо адреси фактичного проживання позичальника відповідачем та третьою особою не надано. 
Таким чином, відомості про фактичне місце проживання ОСОБА_1 , вказані у виконавчому написі нотаріуса ОСОБА_2 № 5241 від 30.03.2020 ( АДРЕСА_6 ), не відповідають тим відомостям щодо фактичного місця проживання боржника, які вказані у договорі позики ( АДРЕСА_5 ).
Згідно з довідкою ТОВ «VLADI», яке знаходиться за адресою : м. Харків, вул. О. Шпейєра, 18,   ОСОБА_1 працює на цьому підприємстві з 01.02.2016 (наказ про прийняття на роботу № 19-к від 25.01.2016). Довідка видана станом на 17.04.2020 (а.с.17). 
Колегія суддів зауважує, що ані відповідачем – приватним виконавцем, ані третьою особою – кредитною установою не наведено будь-якого джерела відомостей щодо вищезазначеної адреси фактичного місця проживання боржника – АДРЕСА_6 , що, з урахуванням інформації про роботу ОСОБА_1 у м. Харкові, наданих ТОВ «VLADI», ставить під сумнів достовірність даних про місце проживання позивачки у м. Києві, зазначених у виконавчому написі нотаріуса. 
Як вірно зазначено судом першої інстанції, наявні матеріали справи не містять жодного доказу щодо підтвердження інформації, зазначеної у постанові про відкриття виконавчого провадження, що боржник мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначене твердження спростовується копією паспорту позивача, довідкою з місця роботи позивача та поясненнями позивача. 
Жоден з наданих стягувачем документів, ані кредитний договір, ані будь-який інший документ, не вказують на можливе місце проживання позивача саме в місті Києві на момент подання заяви про примусове виконання виконавчого напису.
Наведене є підставою для висновку, що на момент відкриття виконавчого провадження,  приватний виконавець не володіла достовірною інформацією про фактичне проживання боржника за вказаною адресою у м. Києві, оскільки стягувач до заяви не додав підтверджуючих документів, з яких би чітко вбачалось, що боржник проживає/перебуває за вказаною адресою в м. Києві.
Посилання відповідача на те, що стягувач наділений правом вибору місця виконання рішення, а законодавство не покладає на виконавця обов`язку здійснювати перевірку місця проживання боржника до відкриття виконавчого провадження, колегія суддів відхиляє, з наступних підстав. 
Як зазначалось вище, у спірних відносинах належним місцем виконання є місце проживання або перебування боржника, або місце знаходження його майна.
Відповідно до частини 1 статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. 
Відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, визначає Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. № 1382-IV (далі Закон № 1382-IV), відповідно до статті 3 якого місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист. 
Частиною 1 статті 6 Закону № № 1382-IV встановлено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.
Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції (ч.10 ст.6 Закону № 1382-IV).
Особи, які не проживають за адресою, що зареєстрована як місце їх проживання, більше одного місяця і які мають невиконані майнові зобов`язання, накладені в адміністративному порядку чи за судовим рішенням, або призиваються на строкову військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов`язані письмово повідомити орган реєстрації про своє місце перебування (ч. 17 ст.9 Закону № 1382-IV).
Тобто, саме зареєстроване місце проживання фізичної особи має визначальне значення для цілей визначення місця виконання рішення.
Враховуючи, що зазначені у виконавчому написі нотаріуса місце проживання боржника ( АДРЕСА_6 ) та місце реєстрації боржника (м. Харків, просп. Гагаріна, 176/9) відрізняються та територіально знаходяться у межах різних виконавчих округів, беручи до уваги, що відомості про місце проживання позивачки у м. Київ достовірно не підтверджені тими документами, які надавалися стягувачем разом із заявою про відкриття виконавчого провадження, колегія суддів вважає, що в даному випадку приватний виконавець був зобов`язаний скористатися правом, наданим ч.5 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» та здійснити перевірку відомостей щодо місця проживання боржника або місця знаходження його майна. 
Вказана у виконавчому написі № 5421 від 30.03.2020 та заяві стягувача інформація про проживання боржника на час його вчинення у місті Києві, на думку колегії суддів, не може слугувати достатньою та достовірною підставою для відкриття виконавчого провадження з примусового виконання цього виконавчого напису у місті Києві, без перевірки приватним виконавцем інформації щодо проживання боржника на час вчинення відкриття виконавчого провадження, адже у протилежному випадку допускалася б можливість зазначення стягувачем будь-якої адреси боржника (не підтвердженої доказами) задля штучної зміни виконавчого округу.
Також, колегія суддів зазначає, що приватним виконавцем, як суб`єктом владних повноважень, не надано доказів того, що кошти боржника або інше майно, на момент прийняття оскаржуваної постанови, знаходились на території виконавчого округу, на території якого приватний виконавець Дорошкевич В.Л. здійснює свою діяльність та відомості, щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.
Тобто, відсутнє обґрунтування правомірності винесення постанови про відкриття виконавчого провадження у ВП №61762237 та прийняття виконавчого документу не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, і не за місцезнаходженням його майна - грошових кошів (м.Харків).
Отже, місце проживання та місце отримання доходів боржника не відноситься до виконавчого округу, на території якого приватний виконавець Дорошкевич В.Л. здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України, а виконавчий документ у виконавчому провадженні №61762237 прийнято до виконання відповідачем не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи. 
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність законних підстав для прийняття приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва виконавчого документа та відкриття виконавчого провадження про стягнення коштів з фізичної особи, яка має місце проживання у місті Харків. 
Як наслідок, є протиправною і постанова від 08.04.2020 ВП № 61762237 про арешт майна боржника, винесена у виконавчому провадженні, відкритому з порушенням правил територіальної підвідомчості. 
Крім того, надаючи оцінку постанові від 08.04.2020 про арешт коштів боржника, колегія суддів враховує наступне.
Згідно з ч.1 ст.56 Закону №1404-VІІІ арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. 
Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. 
Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.
Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі (ч.3 ст.56 Закону №1404-VІІІ). 
Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення (ч.4 ст.56 Закону №1404-VІІІ). 
Відповідно до ч.2 ст.48 Закону №1404-VІІІ стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. 
Відповідно до ч. 7 ст.26 Закону №1404-VІІІ у разі, якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.
У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.
Відповідно до ч.2 ст. 13 Закону №1404-VІІІ арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.
За приписами ст. 68 Закону №1404-VІІІ стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.
За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.
Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.
Колегія суддів зауважує, що в заяві стягувача ТОВ «Алекскредит» не зазначено жодного банківського рахунку ОСОБА_1 , на якому могли б обліковуватися кошти позивачки та на який могло б бути звернено стягнення, а відтак, відсутні необхідні передумови для накладення арешту на кошти боржника в порядку, передбаченому ч.7 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» (негайно після відкриття виконавчого провадження). 
Як вбачається зі змісту заяви, стягувач просив у випадку встановлення доходу боржника звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без перевірки його майнового стану за місцем проживання (перебування) боржника. 
Разом з тим, відповідачем не надано доказів того, що ним вживалися заходи для виявлення майна (коштів) боржника.
Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Однак, приватним виконавцем Дорошкевич В.Л. не доведено, що остання при відкритті виконавчого провадження про стягнення коштів з ОСОБА_1 та накладення арешту на кошти останньої діяла в межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом №1404-VІІІ.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при винесенні оскаржуваних постанов від 08.04.2020 ВП № 6176223 діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження», а відтак, оскаржувані постанови є протиправними та підлягають скасуванню. 
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 268, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри ОСОБА_3  залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 року по справі № 520/5134/2020  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    С.П. Жигилій