П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/1839/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Польовий О.Л.  
Суддя-доповідач -  Драчук Т. О.   
28 липня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Драчук Т. О. 
суддів:  Ватаманюка Р.В.  Полотнянка Ю.П. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Хмельницькій області до ОСОБА_1 про  стягнення податкового боргу, 
В С Т А Н О В И В :
02 квітня 2020 року позивач, Головне управління ДПС у Хмельницькій області, звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу в сумі 127 129,92 грн.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року адміністративний позов задоволено та стягнуто з фізичного особи ОСОБА_1 127 129,92 грн. податкового боргу.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій  апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає, що адміністративний позов про стягнення податкового боргу поданий позивачем з пропуском строку звернення до суду, у зв`язку з чим адміністративний позов необхідно залишити без розгляду на підставі ч. 1 ст. 123 КАС України.
Також, апелянт зазначає, що відповідачем не надано до суду розрахунку пені в сумі 23 559,63 грн. та 1963,30 грн.
22.07.2020 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якій Головне управління ДПС у Хмельницькій області просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року залишити без змін.
Крім того, позивачем заявлено клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції за участю представника  Головного управління ДПС у Хмельницькій області.
Визначаючись щодо заявленого клопотання, колегія суддів зазначає наступне.
Як встановлено з матеріалів справи, розгляд справи за позовом Головного управління ДПС у Хмельницькій області до ОСОБА_1 про  стягнення податкового боргу здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Тобто, апеляційне оскарження рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.05.2020 здійснюється в порядку письмового провадження.
З урахуванням вказаного, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Хмельницькій області про здійснення розгляду справи в режимі відеоконфернції.  
Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм  матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, податковий борг ОСОБА_1 в сумі 127 129,92 грн виник у зв`язку з несплатою податкового зобов`язання:
- з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, розмір якого визначений податковими повідомленнями-рішеннями від 19.03.2018 №03455188/1305-2225 в розмірі 102,40 грн, від 21.03.2019 №0043990/5806-2225 в розмірі 119,14 грн;
- по податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування, розмір якого визначений податковими повідомленнями-рішеннями від 07.12.2018 №0254231303 в розмірі 93429,65 грн (в тому числі 74743,72 грн основного платежу, 18685,93 грн штрафних санкцій) та 23559,63 грн пені, від 07.12.2018 №0253511303 в розмірі 170,00 грн;
- по військовому збору відповідно до податкового повідомлення-рішення від 07.12.2018 №0253521303 в розмірі 7785,80 грн ( в тому числі 6228,64 грн основного платежу, 1557,16 грн штрафних санкцій) та 1963,30 грн пені.
Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість відповідача виникла внаслідок несплати узгодженого грошового зобов`язання, визначеного податковим органом, яке є чинним на час розгляду справи судом. Чинною є також і податкова вимога контролюючого органу. З огляду на зазначене за відповідачем рахується податкова заборгованість, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 .
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.
У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги
Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.
Підпунктом16.1.4пункту16.1статті16 ПК України передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
За визначенням підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Строки сплати податкового зобов`язання встановлені статтею 57 Податкового кодексу України.
Згідно пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Відповідно до вимог пункту 56.18  статті 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Отже, у випадку, коли рішення контролюючого органу про нарахування грошових зобов`язань за результатами адміністративного та судового оскарження не було скасовано і є чинним, такі зобов`язання вважаються узгодженими.
Колегія суддів звертає увагу, що податкове зобов`язання, на підставі якого контролюючим органом було заявлено вимогу про сплату боргу є узгодженим, враховуючи, що постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року по справі 560/1098/19, якою встановлено правомірність податкових повідомлень-рішень від 07.12.2018 №0253511303, №0253521303, № 0254231303 та податкової вимоги від 09.01.2019, набрала законної сили 05.12.2019.
Отже, узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. Невиконання обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом.
Судом встановлено, що згідно вимог п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України позивачем надіслано ОСОБА_1 податкову вимогу форми «Ф» від 09.01.2019 №186-58. При цьому,  доказів оскарження податкової вимоги від 09.01.2019 №186-58 матеріали справи не містять.
Підпунктом 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
За змістом положень п. 87.11 ст. 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
За наведених обставин суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про обґрунтованість заявленого позову, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню, з вищевикладених мотивів.
Щодо доводів апелянта про відсутність розрахунку пені в сумі 23 559,63 грн. по податку на доходи фізичних осіб та 1963,30 грн. по військовому збору, колегія суддів зазначає наступне.
З матеріалів справи, а саме з відповіді на відзив Головного управління ДПС у Хмельницькій області, судом встановлено, що розрахунок пені здійснено в АІС «Податковий блок», який обчислено на виявлені органом ДПС суми занижень податкових зобов`язань згідно вимог ст. 129 Податкового кодексу України.
Пеня в сумі 23 559,63 грн. по податку на доходи фізичних осіб та 1963,30 грн. по військовому збору нарахована позивачем за результатами судового оскарження  податкових повідомлень-рішень  від 07.12.2018 за  №0253511303, №0253521303, № 0254231303 та податкової вимоги від 09.01.2019 по справі №560/1098/19.
При цьому, доводи апелянта про відсутність розрахунків вказаної пені спростовуються наданими до відповіді на відзив розрахунками пені, обчисленої на виявлені органом ДПС суми занижень податкових зобов`язань щодо податкових повідомлень-рішень від 07.12.2018 № 0254231303, №0253521303 (а.с. 66, 67).
Крім того, матеріалами справи підтверджується направлення позивачем відповіді на відзив ОСОБА_1 з копіями відповідних розрахунків пені на підставі ст. 129 Податкового кодексу України (а.с. 70), що спростовує доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі. 
Також, колегія суддів не бере до уваги доводи апелянта щодо пропущення позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом, з огляду на наступне.
Статтею 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Тобто, КАС України передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду. При цьому, спеціальним строком звернення до суду з адміністративним позовом у спорах даної категорії є строк, визначений ст. 102 Податкового Кодексу України.
Згідно п. 102.4 ст. 102 Податкового кодексу України у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.
Аналізуючи норми ст. 102 Податкового кодексу України, колегія суддів приходить до висновку, що за кожним податком та збором у платника податку виникає безумовний податковий обов`язок сплатити суму такого податку чи збору в порядку і строки, визначені законом. Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. У разі виникнення у платника податку податкового боргу платник зобов`язаний його сплатити, а у разі несплати - податковий обов`язок не є виконаним.
У такому разі контролюючий орган вживає заходів з метою погашення платником податку податкового боргу, до яких належать стягнення коштів, які перебувають у власності платника податків, а також продаж майна платника податків, що перебуває в податковій заставі (пункт 95.1 статті 95 ПК).
При цьому стягнення коштів контролюючий орган має право ініціювати тільки в межах 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Податковий борг платника податків, стосовно якого минув цей строк давності, не може бути ініційований контролюючим органом до стягнення, оскільки безумовно вважається безнадійним.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем направлено позов до суду 02.04.2020, у зв`язку з чим, податковий борг, який винник у зв`язку з несплатою податкового зобов`язання, розмір якого визначений податковими повідомленнями-рішеннями від 07.12.2018 №0253511303, №0253521303, № 0254231303 та від 19.03.2018 №0345188/1305-2225, від 21.03.2019 №0043990/5806-2225 підлягає стягненню, оскільки податковим органом не пропущено строк звернення до суду з вимогою про стягнення податкового боргу, визначеного ст. 102 Податкового кодексу України.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що оскільки відповідачем не надано суду доказів сплати узгодженої суми податкової заборгованості, яка набула статусу  податкового боргу, а її розмір підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
За приписами ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. На думку колегії суддів, вказаний обов`язок контролюючим органом виконано, та у встановленому порядку доведено обґрунтованість підстав звернення з даним позовом до суду. Разом з тим, апелянт в апеляційній скарзі не навів мотивованих аргументів, які б свідчили про неправомірність дій позивача вимогам чинного законодавства.
Згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.     
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий	 	 	Драчук Т. О.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Ватаманюк Р.В.    Полотнянко Ю.П.