Ухвала
 
22 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 334/8893/16-ц
провадження № 61-7553ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,               Коротуна В. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 11 листопада 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 03 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Техенергохім», Запорізької міської ради, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ :
 
У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Техенергохім» (далі -       ТОВ «Техенергохім»), Запорізької міської ради, третя особа - ОСОБА_2 , у якій просила визнати за нею та ОСОБА_2 право власності на об`єкт нерухомості.
 
Рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 11 листопада 2019 року у задоволенні позову відмовлено.
 
Постановою Запорізького апеляційного суду від 03 квітня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 11 листопада 2019 року залишено без змін.
 
У травні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 11 листопада 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 03 квітня 2020 року.
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня           2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Пунктом першим частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.
 
Предметом позову ОСОБА_1 до ТОВ «Техенергохім», Запорізької міської ради, третя особа - ОСОБА_2 є визнання права власності на об`єкти нерухомості - ремонтно-механічної майстерні, вартість яких відповідно до договору купівлі-продажу ремонтно-механічної майстерні становить 41 000 грн, у зв`язку з чим, ціна позову у справі 334/8893/16-ц не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому справа є малозначною згідно з наведеними приписами      ЦПК України.
 
У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на наявність обставин, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки справа становить виняткове значення для заявника, а також справа становить значний суспільний інтерес.
 
Разом з тим, перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що наведені заявником обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що справа становить виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, так і для висновку про те, що справа становить значний суспільний інтерес.
 
Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).
 
З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 11 листопада 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 03 квітня 2020 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.
 
Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 11 листопада 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 03 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Техенергохім», Запорізької міської ради, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання права власності відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	М. Є. Червинська  	
 	С. Ю. Бурлаков  	
 	В. М. Коротун