ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року	Львів	Справа № 140/953/19 пров. № 857/8098/19	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого-судді                    Кузьмича С. М.,
суддів                                        Запотічного І.І., Шавеля Р.М.,
за участю секретаря                    Мельничук Б.Б.,
представника апелянта           Шубка К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду  від 13 червня 2019 року (ухвалене головуючим – суддею Волдінер Ф.А. в м. Луцьку) у справі № 140/953/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Управління містобудування та архітектури Луцької міської ради про визнання протиправними та скасування рішення та припису,

                                                        ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі – ДАБІ, відповідач) про визнання протиправними та скасування:
рішення головного інспектора будівельного нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління ДАБІ у Волинській області Орлова В.В. від 19.03.2019 № 72 про зупинення дії містобудівних умов та обмежень на проектування об`єкта будівництва «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями комерційного призначення на вул. Даньшина, 14-а у АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 » (далі – МУЮ № 107-МУ);
припису головного інспектора будівельного нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління ДАБІ у Волинській області Орлова В.В. від 19.03.2019 № 73 про усунення порушень вимог чинного законодавства у сфері містобудівної діяльності (далі – рішення № 73).
В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що оскаржувані припис та рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Зокрема, вказує, що для отримання МУЮ №107-МУ позивачем було подано заяву та усі необхідні документи, передбачені законодавством. Зазначає, що чинною редакцією ч. 4 ст. 29 Закону України № 3038-VІ таких підстав для зупинення дії чи відмови у видачі містобудівних умов та обмежень, які зазначені у спірному рішенні та приписі, не передбачено. Позивач в обґрунтування своєї позиції також вказує та не, що рішенням Луцької міської ради від 29.08.2018 № 46/64 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_3 площею 0,5506 га для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури та змінено цільове призначення даної земельної ділянки. Враховуючи вказану обставину, а також те, що рішення міською радою було прийнято на підставі зонального погодження вважає безпідставними твердження відповідача про віднесення земельної ділянки, до території садибної забудови. Крім цього, зазначає, що рішенням Луцької міської ради від 29.11.2018 № 49/70 було погоджено, а рішенням від 18.12.2018 № 851-1 – затверджено проект детального плану території в межах вулиць Даньшина та ОСОБА_2 . Зважаючи на наведене, а також те, що основним цільовим призначенням належної позивачу земельної ділянки є землі житлової та громадської забудови вважає, що розміщення на ній багатоквартирного житлового будинку відповідає вимогам містобудівної документації та не суперечить вимогам земельного законодавства. 
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 13.06.2019 в задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що наміри забудови ОСОБА_1 дев`ятиповерховим багатоквартирним житловим будинком суперечать Генеральному плану м. Луцька і Плану зонування території м. Луцька, що є підставами для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень відповідно до п. 3 ч. 4 ст.29 Закону України № 3038-VІ.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що вважає оспорювані Рішення та Припис відповідача протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки на замовлення Луцької міської ради, згідно з договором від 07.09.2015 Українським  державним науково-дослідним інститутом проектування міст «Дніпромісто» розробляється проект змін до Генерального плану міста Луцька, всі відкориговані детальні плани подаються цьому розробнику Генерального плану міста для їх подальшого внесення. Таким чином, виконавчий комітет Луцької міської ради і Луцька міська рада можуть пришвидшити процедуру розбудови міста, що є одним із пріоритетних напрямків в умовах урбанізації Волинської області. Апелянт вважає, що при винесенні рішення суд не врахував, необхідності захисту прав або законних інтересів позивача, які порушені оскаржуваним рішенням. У рішенні суду зазначено, що наміри забудови земельної ділянки не відповідають містобудівній документації, проте інспектор не дійшов такого висновку, оскільки було б прийнято рішення про скасування дії містобудівних умов. Суд, у свою чергу, дійшов іншого висновку та упустив детальний план території, а застосував план зонування, коли план зонування враховується, якщо немає детального плану території. Крім цього апелянт покликається на те, що, власник земельної ділянки вправі самостійно вибирати вид використання земельної ділянки в межах встановленої для неї категорії та з врахуванням містобудівної документації. А тому беручи до уваги той факт, що було розроблено та затверджено, у  передбаченому законом порядку детальний план території і основним цільовим призначенням належної позивачу земельної ділянки є землі житлової та громадської забудови, відповідно розміщення на вказаній ділянці багатоквартирного житлового будинку відповідає вимогам містобудівної документації та не суперечить вимогам земельного законодавства. Оскільки позивач звернулася до Управління містобудування та архітектури Луцької міської ради із заявою про видачу містобудівних умов та обмежень і отримав їх у передбачений  законом спосіб. Відповідно отримавши зазначені містобудівні умови та обмеження, позивач вправі здійснювати забудову земельної ділянки.
Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.
В судове засіданні представник відповідача та третьої особи не з`явилися, хоча були належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до . 2 ст. 313 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи за їх відсутності. 
Поряд з цим колегія суддів зазначає, що від відповідача надійшло клопотання, згідно якого відповідач зазначає, що на виконання припису управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 19.03.2019 №73 інформуємо наступне.
Положення (текстову частину) містобудівних умов на проектування об`єкта будівництва від 28.12.2019 №107-МУ, щодо яких в органу нагляду наявні зауваження, на підставі звернення гр. ОСОБА_1 від 08.05.2020, уточнені та доповнені, що підтверджуються додатком до містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкту будівництва затвердженого наказом управління містобудування та архітектури від 15.05.2020 №20-МУ.
Додатково інформуємо та просимо врахувати, що у відповідності до судових рішень у справі № 140/756/19 підтверджено правомірність детального плану території в межах вулиць Даньшина та Олекси Ошуркевича у м. Луцьку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 18.12.2018 №851-1, що є належною містобудівною документацією та підставою для надання містобудівних умов та обмежень.
Таким чином, наявні підстави для відновлення дії містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями комерційного призначення на вул. Даньшина АДРЕСА_3 . АДРЕСА_2 », затверджених наказом управління містобудування та архітектури Луцької міської ради № 107-МУ від 28.12.2020.
Відтак, на даний час у відповідача відсутні повноваження щодо здійснення заходів державного архітектурно-будівельного нагляду, з яких виникли спірні правовідносини. Тому, відповідач покладається на розсуд суду і просить вирішити спір відповідно до вимог законодавства
Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що 18.03.2019 головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування ДАБІ у Волинській області Орловим В.В. на підстав наказу ДАБІ України від 26.02.2019 № 187 та направлення Управління ДАБІ у Волинській області від 01.03.2019 № 11 проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил Управлінням містобудування та архітектури Луцької міської ради при видачі МУО №107-МУ, замовник ОСОБА_1 , за результатам якої складено відповідний Акт перевірки.
Згідно Акту від 18.03.2019 за результатом перевірки встановлено наступні порушення:
пункту 3 ч. 5 статті 29 Закону України № 3038-VІ – в пункті 3 розділу «Загальні дані» не вказане цільове та функціональне призначення земельної ділянки;
пункту 3 ч. 4 ст. 29 Закону України № 3038-VІ – відповідно до Генерального плану міста Луцька, затвердженого рішенням від 24.06.20019 № 42/1 та Плану зонування території міста Луцька, затвердженого рішенням міської ради від 25.02.2015 № 71/13, земельна ділянка знаходиться  в зоні садибної забудови (Ж-1), частина земельної ділянки знаходиться в зоні вулиць в межах червоних ліній (ТР-2); допустимими видами використання згідно з пояснюючою запискою до Плану зонування на вказаній території дозволено будівництво окремих багатоквартирних житлових будинків до п`яти поверхів за умови містобудівних розрахунків або детального плану території, детальним планом в межах вулиць Даньшина та ОСОБА_2 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 18.12.2018 № 851-1, забудову земельної ділянки передбачено дев`ятиповерховим житловим будинком з вбудовано-прибудованими приміщеннями комерційного призначення;
пункту 8 ч. 1 ст. 1 Закону України № 3038-VІ – в п. 1 розділу «Містобудівні умови та обмеження» об`єктом нагляду вказана висота від поверхні грунту до рівня даху 31, 40 м (згідно містобудівного розрахунку) без посилання на містобудівну документацію на місцевому рівні та будівельні норми, стандарти і правила;
пункту 7 ч. 5 ст. 29 Закону України № 3038-VІ – в п. 4 розділу «Містобудівні умови та обмеження» відсутні цифрові показники мінімально допустимих відстаней від об`єкта, що проектується, до існуючих будинків та споруд, зроблено посилання на вимоги ДБН Б.2.2-12.2018 «Планування і забудова територій» (табл. 15.2), ДБН В.1.1.7.2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва» (табл. 1);
пункту 8 ч. 5 ст. 29 Закону України № 3038-VІ – в п. 5 розділу «Містобудівні умови та обмеження» щодо планувальних обмежень забудови земельної ділянки вказано «відсутні», об`єктом нагляду не враховано, що відповідно до Плану зонування території міста Луцька частина земельної ділянки знаходиться в межах дії планувальних обмежень санітарно-гігієнічного характеру (санітарно-захисна зона об`єктів транспорту), згідно з Планом зонування в даній зоні забороняється розміщення житлових будинків з прибудинковими територіями;
пункту 8 ч. 1 ст. 1, та п. 9 ч. 5 ст. 29 Закону України № 3038-VІ – в п. 6 текстової частини розділу «Містобудівні умови та обмеження» відсутні цифрові показники відстаней до об`єкта, що проектується, до існуючих інженерних мереж, не зазначена наявність або відсутність охоронних зон об`єктів транспорту, зв`язку, інженерних комунікацій.
За результатами перевірки головним державним інспектором будівельного нагляду прийнято рішення від 19.03.2019 № 72 про зупинення дії МУЮ №107-МУ, замовник ОСОБА_1 , та винесено припис від 19.03.2019 № 73 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, яким зобов`язано об`єкт контролю усунути виявлені порушення до 01.07.2019.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції вірно встановив характер спірних правовідносин та законодавство, яким такі врегульовано.
Так з матеріалів справи слідує, що за результатами документальної перевірки Управління містобудування та архітектури Луцької міської ради (довідка від 22.02.2019) виявлено порушення об`єктом нагляду вимог законодавства під час виконання ним повноважень у сфері містобудівної діяльності, зокрема, в ході перевірки наданих МУО №107-МУ виявлені відомості про ознаки порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності. 
З наказу від 26.02.2019 № 187 та направлення на проведення позапланової перевірки  від 01.03.2019 №11 вбачається, що вказана довідка стала підставою для проведення позапланового контрольного заходу на об`єкті перевірки.
Таким чином, позапланова перевірка Управління містобудування та архітектури Луцької міської ради була проведена відповідно до вимог Закону України № 3038-VІ та Порядку № 698.
Такий висновок суду першої інстанції, який поділяє і апеляційний суд, знаходить своє підтвердження у нормах права.
Зокрема ст. 1 Закону України № 3038-VІ визначає містобудівну документацію, таку як затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 вказаного Закону інструментом державного регулювання планування територій є містобудівна документація, яка поділяється на документацію державного, регіонального та місцевого рівнів.
Стаття 8 Закону України № 3038-VІ передбачає, що планування територій здійснюється на державному, регіональному та місцевому рівнях відповідними органами виконавчої влади, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування. Планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку. Рішення з питань планування та забудови територій приймаються сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, районними, обласними радами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями в межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації.
Відповідно до ст. 26 Закону України № 3038-VІ забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва. Суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів. Виконавчий орган сільської, селищної, міської ради вживає заходів щодо організації комплексної забудови територій відповідно до вимог цього Закону. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.
Частиною 2 ст. 5 цього Закону передбачено, що вимоги містобудівної документації є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами містобудування.
Положеннями ч. 1 ст. 16 Закону України № 3038-VІ визначено, що планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.
Частиною 1 ст. 25 Закону України № 3038-VІ встановлено, що режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у генеральних планах населених пунктів, планах зонування та детальних планах територій.
Згідно зі ст. 18 Закону України № 3038-VІ план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон. План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації. Зонування території здійснюється з дотриманням вимоги щодо установлення для кожної зони дозволених і допустимих видів використання територій для містобудівних потреб, умов та обмежень щодо їх забудови.
Відповідно до ч. 5 ст. 29 Закону України № 3038-VІ, Додатку до Порядку ведення реєстру містобудівних умов та обмежень, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 31.05.2017 № 135, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.06.2017 за № 714/30582, містобудівні умови та обмеження мають містити дані про відповідність на дату надання містобудівних умов та обмежень цільового та функціонального призначення земельної ділянки містобудівній документації на місцевому рівні. 
Відповідно до МУО №107-МУ в п. 3 розділу «Загальні дані» зазначено, що земельна ділянка відповідає детальному плану території в межах вулиць Даньшина та Олекси Ошуркевича у місті Луцьку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 18.12.2018 № 851-1. 
Водночас, з наявного в матеріалах справи Генерального плану м. Луцька, затвердженого рішенням Луцької міської ради від 24.06.2009 № 42/1, вбачається, що земельна ділянка, для забудови якої видані МУО №107-МУ, віднесена до території існуючої садибної забудови.
Згідно з планом зонування території м. Луцька, затвердженим рішенням Луцької міської ради від 25.02.2015 № 71/13, земельна ділянка знаходиться в зоні садибної забудови (Ж-1), частина земельної ділянки знаходиться в зоні вулиць в межах червоних ліній (ТР-2). Допустимими видами використання земельної ділянки згідно пояснюючої записки до Плану зонування на даній території дозволено будівництво окремих багатоквартирних житлових будинків до 5 поверхів за умови містобудівних розрахунків або детального плану території.
Таким чином, згідно з вимогами містобудівної документації на місцевому рівні на земельній ділянці позивача допустимим за умови містобудівного розрахунку та детального плану території є будівництво житлового  будинку до 5 поверхів.
З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що наміри забудови ОСОБА_1 дев`ятиповерховим багатоквартирним житловим будинком суперечать Генеральному плану м. Луцька і Плану зонування території м. Луцька, що є підставами для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 29 Закону України № 3038-VІ.
Одночасно суд апеляційної інстанції погоджується із судом першої інстанції, щодо неприйняття останнім до уваги доводів позивача про правомірність таких намірів відповідно до ч. 5 ст. 20 Земельного кодексу України, а також у зв`язку із зміною цільового призначення земельної ділянки відповідно до рішення Луцької міської ради від 29.08.2018 № 46/64, та відповідність намірів забудови детальному плану території в межах вулиць Даньшина та Олекси ОСОБА_3 , затвердженого рішенням Луцької міської ради, від 18.12.2018 № 851-1, оскільки згідно з ч. 1 ст. 19 Земельного кодексу України (далі – ЗК України) землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення;и ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.
Статтею 38 ЗК України визначено, що до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування.
Як передбачено ч. 5 ст. 20 ЗК України види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.
Водночас відповідно до ст. 39 ЗК України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.
З аналізу наведених норм слідує, що використання земельної ділянки її власником здійснюється відповідно до містобудівної документації та генерального плану, а також з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.
Статтею 11 Закону України «Про будівельні норми» визначено, що застосування будівельних норм або їх окремих положень є обов`язковим для всіх суб`єктів господарювання незалежно від форми власності, які провадять будівельну, містобудівну, архітектурну діяльність та забезпечують виготовлення продукції будівельного призначення.
Пунктом 6.1.31 ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій» встановлено, що зони садибної забудови можуть формуватись окремими чи зблокованими житловими будинками з присадибними ділянками. Поверховість будинків в межах територій садибної забудови не може перевищувати 3-х поверхів без урахування мансарди. Розміщення в кварталах садибної забудови багатоквартирних (секційних) будинків не допускається.
Водночас суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 19 Закону України № 3038-VІ детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території, а не змінює стратегії планування та забудови території населеного пункту, визначені генеральним планом.
Відповідно до з п. 5 розділу «Містобудівні умови та обмеження» МУО №107-МУ, щодо планувальних обмежень забудови земельної ділянки вказано «відсутні». Однак, відповідно до Плану зонування території м. Луцька, наявного в матеріалах справи, частина земельної ділянки знаходиться в межах дії планувальних обмежень санітарно-гігієнічного характеру (санітарно-захисна зона об`єктів транспорту).
Згідно Плану зонування у даній зоні забороняється розміщення житлових будинків з прибудинковими територіями.
Стаття 15 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» передбачає, що підприємства, установи, організації та громадяни при розробленні і використанні нових технологій, проектуванні, розміщенні, будівництві, реконструкції та технічному переобладнанні підприємств, виробничих об`єктів і споруд будь-якого призначення, плануванні та забудові населених пунктів, курортів, проектуванні і будівництві каналізаційних, очисних, гідротехнічних споруд, інших об`єктів зобов`язані дотримувати вимог санітарного законодавства.
Пунктом 5.10 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19.06.1996 № 173, визначено, що у санітарно-захисних зонах не можна допускати розміщення житлових будинків з придомовими територіями, гуртожитків, готелів, будинків для приїжджих. 
У п. 14.2.5 ДБН Б.2.2-12:2018 також передбачено, що розміщення будинків, споруд і комунікацій не допускається в межах санітарно-захисних зон. 
Однак, при видачі МУО №107-МУ наведена обставина врахована не була.
Крім цього, відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 29 Закону України № 3038-VІ, містобудівні умови та обмеження повинні містити охоронні зони об`єктів транспорту, зв`язку, інженерних комунікацій, відстані від об`єкта, що проектується, до існуючих інженерних мереж.
Проте, об`єкт нагляду у виданих МУО №107-МУ не вказав цифрові показники відстаней від об`єкта, що проектується, до існуючих інженерних мереж. Не зазначена і наявність або відсутність охоронних зон об`єктів транспорту, зв`язку, інженерних комунікацій, що унеможливлює встановити планувальні та архітектурні вимоги до проектування і будівництва.
На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про можливість усунення виявлених порушень шляхом внесення змін до МУО №107-МУ та/або містобудівної документації на місцевому рівні, тому суд прийшов до висновку, що головним інспектором будівельного нагляду правомірно зупинено дію МУО №107-МУ шляхом прийняття оскаржуваного рішення від 19.03.2019 №72.
Пунктом 1 ч. 4 ст. 41-1 Закону України № 3038-VІ та п. 1 п. 5 Порядку № 698 передбачено, що у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, вчинених об`єктами нагляду, головні інспектори будівельного нагляду мають право видавати обов`язкові до виконання об`єктами нагляду приписи про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.
За таких обставин, враховуючи виявлені і встановлені порушення у сфері містобудівного законодавства Управлінню містобудування та архітектури Луцької міської ради правомірно видано припис від 19.03.2019 № 73 з вимогою усунути порушенням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності до 01.07.2019.
Принагідно колегія суддів звертає свою увагу і на обставини, що змінилися після постановлення судом  першої інстанція рішення в справі.
Зокрема суд апеляційної інстанції приймає до уваги доводи апелянта щодо відповідності містобудівних умов та обмежень детальному плану території, затвердженому рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 18.12.2018 № 851-1 «Про затвердження проекту детального плану території в межах вулиць Даньшина та Олекси Ошуркевича у місті Луцьку», яким визначено допустимі параметри забудови та функціональне призначення вказаної території. Рішення про затвердження детального плану території є чинним.
Так Волинським окружним адміністративним судом розглядалась справа 140/756/19, за позовом заступника прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Луцької міської ради до виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання протиправним та нечинним рішення виконавчого комітету ЛМР від 18.12.2018 № 851-1 «Про затвердження проекту детального плану території в межах вулиць Даньшина та Олекси Ошуркевича у місті Луцьку». Рішенням суду від 24.01.2020 у задоволенні позову відмовлено. Рішення залишено в силі Восьмим апеляційним адміністративним судом (постанова від 23.04.2020).Судами підтверджено правомірність рішення про затвердження проекту детального плату території.
Враховується також те. що після отримання містобудівних умов та обмежень замовником будівництва відповідні містобудівні наміри реалізовано, на підставі містобудівних умов та обмежень розроблено проектну - документацію на будівництво, шо отримала позитивний експертний звіт, отримано дозвіл на виконання будівельних робіт та фактично розпочато будівельні роботи із будівництва багатоквартирного житлового будинку. Дозвіл на початок виконання будівельних робіт є чинним.
В ході апеляційного розгляду справи представником апелянт  подано додаток до містобудівних умов та обмежень на будівництво багатоквартирного житлового будинку по вул. Даньшина. 14-а у м. Луцьку (наказ управління містобудування та архітектури Луцької міської ради від 15.05.2020 № 20-МУ), а також інформацію управління про уточнення і доповнення містобудівних умов та обмежень.
Зокрема, у п. 3 розділу «Загальні дані» містобудівних умов вказано цільове та функціональне призначення земельної ділянки, пункт 1 розділу «Містобудівні умови та обмеження» викладено у новій редакції, вказано посилання на містобудівну документацію, у пп. 4- 6 вказано відповідні цифрові показники мінімально допустимих відстаней, зазначені планувальні обмеження, охоронні зони.
Крім цього, представником апелянта подано акт перевірки з питань дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності щодо об`єкта будівництва від 05.03.2020, що проводилась управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області. За результатами проведення контрольного заходу порушень не виявлено.
Суд апеляційної інстанції погоджується із апелянтом, в тому, що подані докази вказують на усунення порушень викладених у рішенні та приписі відповідача від 19.03.2019.
Однак, вказані докази (акт перевірки від 05.02.2020, наказ управління містобудування та архітектури Луцької міської ради від 15.05.2020 №20-МУ) не приймаються до уваги судом апеляційної інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, шо об`єктивно не залежали від нього.
Подані апелянтом до суду апеляційної інстанції докази не подавались ним до суду першої інстанції, оскільки станом на момент розгляду справи в суді першої інстанції їх не існувало.
Надані апелянтом наказ та акт свідчать про відсутність порушень вимог законодавства у сфері містобудування у діяльності органу архітектури та апелянта станом на березень - травень 2020 року та не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність таких порушень на момент ухвалення оскаржуваного судового рішення.
Згідно вимог ст. 41-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, вчинених об`єктами нагляду, головні інспектори будівельного нагляду мають право видавати обов`язкові до виконання об`єктами нагляду приписи про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, скасовувати чи зупиняти дію рішень, прийнятих об`єктами нагляду відповідно до визначених цим Законом повноважень, які порушують вимоги містобудівного законодавства.

У відповідності до п. 32 Порядку здійснення державного архітектурно- будівельного нагляду (Постанова КМУ № 698). якщо рішення об`єкта нагляду порушує вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності, таке рішення скасовується або його дія зупиняється в разі можливості усунення виявлених порушень.

У разі зупинення дії рішення об`єкт нагляду вживає заходів щодо усунення порушень, зазначених у рішенні про зупинення, та про результати повідомляє головному інспектору будівельного нагляду, який прийняв таке рішення.

Вказаним порядком також передбачено процедуру відновлення дії зупиненого рішення після інформування органу нагляду про усунення виявлених порушень.

Тобто, зупинення дії містобудівних умов та обмежень має тимчасовий характер, період дії якого залежить безпосередньо від усунення органом архітектури виявлених порушень. Відповідні рішення спрямовані на спонукання органу архітектури до приведення містобудівних умов та обмежень у відповідність до норм чинного законодавства.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини дії суб`єкта владних повноважень щодо втручання в права особи повинні бути обгрунтованими, законними, необхідними, а втручання - пропорційним. Судом приймається до уваги те. що припис та рішення відповідача безпосередньо впливають на права та інтереси апелянта.

Однак, враховуючи можливість усунення виявлених порушень, тимчасовий характер рішень відповідача, застосований органом контролю захід є співмірним та не є крайнім заходом реагування.

З огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини у справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Разом з цим судом враховано, шо на розгляді Волинського окружного адміністративного суду перебуває справа № 140/2749/19 за позовом ОСОБА_4 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області Рибацького Валерія Миколайовича від 30.07.2019 № 197 про скасування містобудівних умов та обмежень на проектування об`єкта будівництва «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями комерційного призначення на АДРЕСА_3 », Відтак, надані до суду апеляційної інстанції докази щодо усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності підлягають оцінці у вказаній вище справі.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                      ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду  від 13 червня 2019 року у справі № 140/953/19 без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	І. І. Запотічний 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 24 червня 2020 року