ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7683/20 Справа № 206/2529/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кушнірчук Р.О. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
         головуючого судді Єлізаренко І.А.,
         суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,
         за участю секретаря Заворотного К.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про припинення госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги,- 

В С Т А Н О В И Л А:

25 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про припинення його госпіталізації до психіатричного закладу з надання психіатричної допомоги.
Свої вимоги  ОСОБА_1  обґрунтував тим, що 10 червня 2020 року Самарським районним судом м.Дніпропетровська було ухвалено рішення про госпіталізацію його до КЗ «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР для надання психіатричної допомоги без його усвідомленої згоди. 24 червня 2020 року на його прохання він був обстежений комісією лікарів, при цьому, лікуючий його лікар-психіатр ОСОБА_2 , висловлював думку, що наразі немає підстав для його примусової госпіталізації, тому він не представляє загрози для суспільства та себе, а також спроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Інші члени комісії, які його ніколи не лікували та які не змогли пояснити підстав для його примусової госпіталізації, дійшли висновку про продовження стаціонарного лікування. Заявник вважає, що наразі він безпідставно позбавлений волі, а тому просив суд ухвалити рішення про припинення його примусової госпіталізації до КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради для надання психіатричної допомоги без його усвідомленої згоди.
Рішенням  Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про припинення госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги відмовлено. 
Матеріали справи містять окрему думку судді Самарського районного суду м.Дніпропетровська Кушнірчука Р.О., в якій суддя зазначає про наявність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 , оскільки відпали підстави, за якими було проведено його примусову госпіталізацію.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить рішення  суду скасувати та  задовольнити його заяву про  припинення госпіталізації до психіатричного закладу з надання психіатричної допомоги, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.
У відзивах на апеляційну скаргу КП “Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги” Дніпропетровської обласної ради та Прокуратура Дніпропетровської області просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 10 червня 2020 року було госпіталізовано ОСОБА_1 до КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради для надання психіатричної допомоги без його усвідомленої згоди.
У заяві від 25 червня 2020 року ОСОБА_1 просив суд ухвалити рішення про припинення його примусової госпіталізації до КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради для надання психіатричної допомоги без його усвідомленої згоди, зазначаючи, що він був безпідставно позбавлений волі (а.с. 17, 18).
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про припинення госпіталізації, суд першої інстанції посилався на те, що звернувшись до суду 25 червня 2020 року із заявою про припинення госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги, ОСОБА_1 не був дотриманий тримісячний строк, встановлений ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу», що свідчить про передчасність його звернення до суду з відповідною заявою, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.
Процесуальні питання розгляду заяви про надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку врегульовані главою 10 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 339 ЦПК України заява особи, якій за рішенням суду надається амбулаторна психіатрична допомога у примусовому порядку, або її законного представника про припинення цієї допомоги подається до суду за місцем проживання особи, а про припинення госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку - до суду за місцезнаходженням закладу з надання психіатричної допомоги. 
Згідно ч. 3 ст. 340 ЦПК України у заяві фізичної особи або її законного представника про припинення амбулаторної психіатричної допомоги чи госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку мають бути зазначені обставини і докази, на яких ґрунтуються ці вимоги. 
Згідно ч.1 ст. 342 ЦПК України залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні, яке підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. 
Згідно частини першої статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність.
Статтею 4 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування, медичної, психологічної та соціальної реабілітації, надання освітніх, соціальних послуг.
Цей Закон визначає правові та організаційні засади забезпечення громадян психіатричною допомогою виходячи із пріоритету прав і свобод людини і громадянина, встановлює обов`язки органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з організації надання психіатричної допомоги та правового і соціального захисту, навчання осіб, які страждають на психічні розлади, регламентує права та обов`язки фахівців, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги, здійсненні соціального захисту та навчання осіб, які страждають на психічні розлади.
Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.
Згідно ст. 25 Закону України «Про психіатричну допомогу» особи, яким надається психіатрична допомога, мають права і свободи громадян, передбачені Конституцією України та законами України. Обмеження їх прав і свобод допускається лише у випадках, передбачених Конституцією України, відповідно до законів України.
Надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод з гарантіями, що передбачені цією статтею.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» клопотання про припинення госпіталізації в примусовому порядку можуть направлятися до суду особою, яку було госпіталізовано в примусовому порядку, або її законним представником через кожні три місяці з часу ухвалення судом рішення про продовження такої госпіталізації.
У судовому засіданні в суді першої інстанції лікар-психіатр Бичков М.Є. пояснював, що відсутні підстави для продовження госпіталізації ОСОБА_1 , оскільки він не несе ніякої небезпеки для себе або інших та спроможний самостійно задовольняти основні життєві потреби (а.с.29-31).
Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2020 року було госпіталізовано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради для надання психіатричної допомоги без його усвідомленої згоди (а.с. 13).
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 серпня 2020 року рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 10 червня 2020 року скасовано. У задоволенні заяви КП “Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги” Дніпропетровської обласної ради про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги відмовлено.
Таким чином, відсутні підстави для перебування  ОСОБА_1  в умовах примусової госпіталізації у КП “Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги” Дніпропетровської обласної, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2020 року підлягає скасуванню з ухваленням постанови про задоволення заяви ОСОБА_1 про припинення госпіталізації до психіатричного закладу з надання психіатричної допомоги.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.ст.  367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – задовольнити.
Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 30 червня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про припинення госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги — скасувати.
Заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Припинити госпіталізацію в примусовому порядку ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради для надання психіатричної допомоги без його усвідомленої згоди.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя

Судді