Ухвала
Іменем України
05 серпня 2020 року
м. Київ
Справа № 569/2658/18
Провадження № 51-6270 ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 26 червня 2020 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 16 липня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,
встановив:
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 26 червня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід судді Рівненського міського суду Рівненської області у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 .
Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 16 липня 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на вказану ухвалу суду першої інстанції, оскільки вона подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК України.
Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, в якій просить переглянути їх в касаційному порядку, оскільки вважає, що вони постановлені з порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження ОСОБА_4 слід відмовити з огляду на наступне.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Отже, зазначена норма гарантує право на касаційне оскарження судового рішення тільки у випадках, прямо визначених законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 424 КПК України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.
Враховуюче, що оскаржена ухвала Рівненського міського суду Рівненської області від 26 червня 2020 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід судді не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню, то, відповідно до положень КПК України, така ухвала суду першої інстанції касаційному оскарженню не підлягає, а тому не може бути предметом касаційного розгляду.
Натомість, згідно з вимогами ч. 6 ст. 399 КПК України, ухвала про повернення апеляційної скарги або відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в касаційному порядку.
Згідно із положеннями ч. 1 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 392 КПК України, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.
Отже, ухвала про вирішення питання відводу судді, з огляду на положення кримінального процесуального кодексу не підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку.
Згідно ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.
З урахуванням зазначеного суддя Рівненського апеляційного суду обґрунтовано дійшов до висновку, що постановлена під час здійснення судового провадження ухвала суду першої інстанції, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід судді вказаного суду, окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, а тому, обґрунтовано, керуючись положеннями ч. 4 ст. 399 КПК України, відмовив у відкритті провадження, оскільки апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Суд касаційної інстанції вважає, що суддя апеляційного суду, встановивши, що ухвала суду першої інстанції окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, і відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Щодо доводів у касаційній скарзі про те, що відмовивши у відкритті апеляційного провадження на цих підставах, апеляційний суд залишив поза увагою загальні засади кримінального провадження, якими забезпечується право на апеляційне оскарження судових рішень, то вони не ґрунтуються на законі з огляду на таке.
За змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимогам імперативності.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду, такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).
За таких обставин наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.
Ураховуючи зазначене, доводи ОСОБА_4 щодо порушення апеляційним судом вимог кримінальногопроцесуального закону та положень Конституції України є безпідставними.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 26 червня 2020 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 16 липня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                              ОСОБА_3