ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року 
м. Київ
справа №460/414/19
адміністративне провадження №К/9901/26782/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
cудді-доповідача - Радишевської О.Р.,
суддів - Кашпур О.В., Уханенка С.А.
розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції адміністративну справу №460/414/19
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2019 року, ухвалену у складі: головуючого судді Хабор Р.Б., суддів Онишкевича Т.В., Сеника Р.П.,
УСТАНОВИВ:
І. Обставини справи
1. 23 березня 2019 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Рівненській області (далі - ГУ НП у Рівненській області, відповідач) із вимогами:
1.1.  визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Рівненській області від 31 березня 2017 року №68о/с у частині звільнення зі служби в поліції у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) за пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу) майора поліції Скрашевського В.В., інспектора сектору реагування патрульної поліції №3 Сарненського відділу поліції ГУ НП у Рівненській області;
1.2.  поновити ОСОБА_1 із 31 березня 2017 року на службі в Національній поліції на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції №3 Сарненського відділу поліції ГУ НП у Рівненській області; 
1.3.  зарахувати час вимушеного прогулу до вислуги років.
2. У позовній заяві позивач також просив поновити йому строк звернення до суду.
3. Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 04 березня 2019 року позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачеві вказати інші підстави для поновлення строку звернення до суду.
4. На виконання вимог вказаної ухвали позивач 25 березня 2019 року звернувся до суду з клопотанням про поновлення строку звернення до суду, у якому зазначив, що строк звернення до суду ним пропущено з поважних причин: у зв`язку з перебуванням на лікуванні в умовах стаціонару, перебуванням у довгостроковому відрядженні за межами України. 
5. Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі.
6. Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 року адміністративний позов задоволено.
7. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.
8. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2019 року рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 року скасовано та прийнято постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ НП у Рівненській області про визнання протиправним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі залишено без розгляду.
9. Залишаючи без розгляду позовну заяву, суд апеляційної інстанції виходив із того, що з позовом до суду позивач звернувся поза межами строків, установлених статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Водночас доказів того, що вказаний строк було пропущено з поважних причин позивач не надав.
10. Як зазначив суд апеляційної інстанції, про порушення своїх прав оскаржуваним наказом позивач дізнався (мав дізнатися) 31 березня 2017 року, адже ознайомився з ним у день його прийняття.
11. Проте до суду позивач звернувся лише 25 лютого 2019 року.
12. Проаналізувавши пояснення та докази, надані позивачем на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд апеляційної інстанції погодився з доводами позивача про те, що в період з 09 лютого 2017 року по 14  квітня 2017 року позивач лікувався в умовах стаціонару, а в період з 08 жовтня 2018 року по 29 січня 2019 року перебував за кордоном, що об`єктивно перешкоджало йому реалізувати право на звернення до адміністративного суду.
13. Водночас суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в інший період (із 15  квітня 2017 року по 07 жовтня 2018 року, із 30 січня 2019 року по 25 лютого 2019 року) доказів існування об`єктивних перешкод для звернення до суду позивач не надав. 
14. Проте суд апеляційної інстанції відхилив посилання позивача на копію епікризу №205, що складений Комунальним закладом «Рівненський обласний протитуберкольозний диспансер», відповідно до якого позивач лікувався в умовах стаціонару в період із 15 квітня 2017 року по 10 серпня 2017 року, зазначивши, що цей доказ є неналежним.
ІI. Провадження в суді касаційної інстанції
15. Уважаючи судове рішення суду апеляційної інстанції таким, що ухвалене із порушенням вимог процесуального закону, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20  серпня 2019 року і направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
16. На обґрунтування вимог касаційної скарги позивач зазначив, що суд апеляційної інстанції безпідставно проігнорував посилання на копію епікризу №205, що складений Комунальним закладом «Рівненський обласний протитуберкольозний диспансер», яким підтверджується продовження безперервного лікування в умовах стаціонару в період із 15 квітня 2017 року по 10 серпня 2017 року.
17. Позивач також уважає, що висновки суду апеляційної інстанції про неповажність причин пропуску строку звернення до суду спростовуються довідками Комунального закладу «Рівненський обласний протитуберкольозний диспансер» від 03 вересня 2019 року №561 та від 03 вересня 2019 року №565, відповідно до яких він у період із 09 лютого 2017 року по 10 серпня 2017 року, із 01 вересня 2017 року по 10 грудня 2017 року, із 09 січня 2018 року по 15 березня 2018 року, із 12 квітня 2018 року по 20  червня 2018 року, із 05 липня 2018 року по 02 серпня 2018 року перебував на стаціонарному лікуванні в Комунальному закладі «Рівненський обласний протитуберкольозний диспансер».
18. На думку позивача, довідки, на які він посилався, доводячи поважність причин пропуску строку звернення до суду, беззаперечно свідчать про незадовільний стан його здоров`я, що також свідчить про неможливість своєчасно реалізувати право на звернення до адміністративного суду у визначений КАС України строк. 
19. У відзиві на касаційну скаргу відповідач зазначив, що суд апеляційної інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин і дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав уважати, що строк звернення до суду позивачем було порушено з поважних причин.
20. За наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Радишевській О.Р., суддям Кашпур О.В., Уханенку С.А.
21. Ухвалою Верховного Суду від 27 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження за вказаною скаргою. 
ІІІ. Джерела права й акти їхнього застосування
22. 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», яким до окремих положень КАС України, у тому числі щодо меж касаційного перегляду, унесені зміни.
23. Водночас пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону від 15  січня 2020 року №460-IX передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
24. З урахуванням викладеного, розглядаючи цю справу, Суд керується положеннями КАС України, що діяли до набрання чинності змін, унесених Законом України від 15  січня 2020 року № 460-IX.
25. Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
26. Згідно з частиною другою статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
27. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. У відповідності до вимог (частина третя статті 122 КАС України).
28. Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
29. Згідно з частиною першою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
30. Приписами частини другої статті 123 КАС України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
31. Відповідно до частини четвертої статті 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
32. Пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
33. Частиною першою статті 319 КАС України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
IV. Позиція Верховного Суду
34. Аналіз викладених положень КАС України дає підстави для висновку про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності в публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
35. Звернення до суду за межами строків, визначених у статі 122 КАС України, є підставою для повернення (залишення без розгляду) позовної заяви, якщо суд не дійде висновку, що вказаний строк позивачем був пропущений з поважних причин.
36. Поважними причинами пропуску строку звернення до суду із позовом визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
37. Як правильно установлено судом апеляційної інстанції, спір у цій справі виник з відносин публічної служби, для звернення до суду в яких встановлено місячний строк, що обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свої прав.
38. Національний законодавець визначив строк в один місяць достатнім для того, щоб у справах цієї категорії особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їхнім захистом.
39. Судом апеляційної інстанції також установлено, що наказом ГУ НП у Рівненській області від 31 березня 2017 року №68о/с, який є предметом спору, позивач був ознайомлений у день його прийняття - 31 березня 2017 року.
40. Отже, із цим позовом до суду позивач мав звернутися не пізніше 30 квітня 2017  року.
41. Водночас до суду позивач звернувся лише 25 лютого 2019 року, тобто з пропуском строку звернення на понад 21 місяць.
42. Стверджуючи про існування об`єктивних перешкод, що заважали йому своєчасно реалізувати право звернення до суду, позивач зазначав про те, що лікувався в умовах стаціонару в період із 09 лютого 2017 року по 10 серпня 2017 року, що підтверджується листком непрацездатності АГИ №109228 та епікризом №205. Позивач також зазначає, що перебував у закордонному відрядженні.
43. Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що вказані докази не дають підстав уважати, що строк звернення до суду позивач пропустив з поважних причин, адже вони не свідчать про існування об`єктивних перешкод для реалізації права на звернення до суду в період, що неохоплений лікуванням позивача в умовах стаціонару та перебуванням за кордоном, зокрема з 11 серпня 2017 року по 07 жовтня 2018 року (понад 13 місяців) та з 30 січня 2019 року по 25 лютого 2019  року.
44. Посилання позивача на необхідність постійного відвідування закладів охорони здоров`я у зв`язку із установленим йому діагнозом та інвалідністю не свідчать про постійне перебування позивача в медичному закладі у вказаному періоді або ж про відвідування ним медичних закладів щоденно, а тому не спростовують висновків суду апеляційної інстанції про те, що тривалий пропуск позивачем строку звернення не був пов`язаний з існуванням об`єктивних перешкод.
45. Беручи до уваги, що позивачем не доведено існування поважних причин, що перешкоджали йому звернутися до суду в період із 11 серпня 2017 року по 07 жовтня 2018 року та з 30 січня 2019 року по 25 лютого 2019 року, доводи позивача про те, що суд апеляційної інстанції необґрунтовано визнав неналежним доказом копію епікризу №205, що складений Комунальним закладом «Рівненський обласний протитуберкольозний диспансер», на правильність висновків суду апеляційної інстанції про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду не впливають.
46. Щодо посилань позивача на довідку від 03 вересня 2019 року №565, видану Комунальним закладом «Рівненський обласний протитуберкольозний диспансер», як на підставу для поновлення строку звернення до суду, то Суд зазначає, що вказана довідка до судів першої та апеляційної інстанцій не подавалася та ними в аспекті питання про наявність/відсутність підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду не оцінювалася.
47. Водночас, виходячи з меж перегляду судом касаційної інстанції, визначених в статті 341 КАС України, Суд не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
48. Отже, Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що позивач пропустив місячний строк звернення до суду та не навів поважних причин для його поновлення.
49. Положеннями частини першої статті 341 КАС України (у редакції, чинній до 08  лютого 2020 року) визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
50. Згідно з частиною першою статті 350 КАС України (у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
51. Переглянувши оскаржуване судове рішення в межах заявлених вимог касаційної скарги, Суд уважає, що висновки суду апеляційної інстанції в цій справі є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування чи зміни відсутні.
VII. Судові витрати
52. Ураховуючи результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати не розподіляються.
53. Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
54. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
55. Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2019 року у справі №460/414/19 залишити без змін.
56. Судові витрати не розподіляються. 
57. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                                О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                                    О.В. Кашпур
                                                                                                    С.А. Уханенко