ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

25 червня 2020 року                                                                        м.Суми
                                                               Справа №583/1282/20 
                                                               Номер провадження 22-ц/816/1386/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),
суддів -          Собини О. І. ,  Хвостика С. Г. 
з участю секретаря судового засідання – Назарової О.М.
сторони: 
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , 
на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14 травня 2020 року, ухваленого у складі судді Ярошенко Т.О., в приміщенні Охтирського міськрайонного суду Сумської області, повний текст рішення виготовлено 14 травня 2020 року,

в с т а н о в и в:
У квітні 2020 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_2 , в якому просив змінити розмір аліментів, які стягуються з нього за рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 червня 2012 року, та стягувати з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_3 , 2009 року народження, в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку та доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Свої вимоги мотивує тим, що на примусовому виконанні знаходиться рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 червня 2012 року, яким з нього стягуються на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_3 , 2009 року народження, у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку та доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що такий розмір аліментів є непомірним та створює для нього об`єктивні труднощі, оскільки він звільнився з роботи, знову не працевлаштувався, інших доходів не має. Вказує, що відповідачка має стабільний заробіток та отримує пенсію на неповнолітню дитину як на дитину-інваліда. Вважає, що у зв`язку зі зміною його матеріального стану наявні підстави для зменшення розміру аліментів, які були визначені у 2012 році.
Охтирський міськрайонний суд Сумської області рішенням від 14 травня 2020 року відмовив  ОСОБА_1  у задоволенні позову.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне дослідження та оцінку доказів, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, необґрунтованість та невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що зменшення розміру аліментів з 1/3 на 1/4  частину з усіх видів його заробітку та доходу не погіршать становище дитини, оскільки відповідачка має стабільний заробіток та додатково отримує соціальну допомогу на дитину інваліда –  ОСОБА_3 , 2009 року народження. При цьому вказує, що суд неправомірно поклав тягар доказування обставин справи на позивача, не витребував необхідних для розгляду справи документів та не врахував рівність прав і обов`язків обох батьків у сімейних відносинах. 
Сторони повідомлені про місце, дату і час розгляду справи, але своїм правом на участь в судовому засіданні не скористались.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , 2009 року народження, є  ОСОБА_1  та ОСОБА_4 (а. с. 11).
Охтирський міськрайонний суд Сумської області рішенням від 05 вересня 2011 року розірвав шлюб між  ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та змінив прізвище ОСОБА_4 з « ОСОБА_5 » на дошлюбне « ОСОБА_6 » (а. с. 12).
Охтирський міськрайонний суд Сумської області рішенням від 12 червня 2012 року ухвалив стягувати з  ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дочки – ОСОБА_3 , 2009 року народження, у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а. с. 13).
Постановою державного виконавця від 24 листопада 2015 року відкрито виконавче провадження ВП №49441349 за вищевказаним рішенням (а. с. 14).
З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Охтирського МВ ДВС №31820 від 12 листопада 2019 року вбачається, що станом на жовтень 2019 року сукупний розмір заборгованості у ВП №49441349 складає 14 845 грн (а. с. 15).
У посвідченні серія ДДА НОМЕР_1 008229 від 08 листопада 2019 року, виданому Управлінням соціального захисту населення Охтирської міської ради, вказано, що на дитину з інвалідністю ОСОБА_3 , 2009 року народження, призначена державна соціальна допомога до 18 років. Законним представником дитини з інвалідністю є ОСОБА_2 (а. с. 30).
Останнім записом у трудовій книжці ОСОБА_1 є запис від 15 серпня 2018 року про його звільнення за власним бажанням з посади водія автотранспортних засобів ТОВ «ОМПК «Славія» (а. с. 36-38).
ОСОБА_1 не зареєстрований в Охтирській міськрайонний філії Сумського обласного центру зайнятості (а. с. 39).
У відомостях з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків щодо ОСОБА_1 за три квартали 2019 року відсутня інформація про доходи. У четвертому кварталі 2019 року ОСОБА_1 отримав соціальні виплати в розмірі 2 257,27 грн (а. с. 40).
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів існування обставин, які відповідно до положень СК України, є підставою для зменшення розміру аліментів.
Колегія суддів вважає, що суд дійшов правильних висновків, повно та всебічно з`ясувавши обставини, що мають значення для справи та ухвалив законне і обґрунтоване рішення.
Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, які повинні забезпечити належне утримання дитини до її повноліття незалежно від розміру їх доходів.
За приписами  ст. 192 СК України, розмір аліментів визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. 
 Таким чином, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, зокрема, зміни матеріального стану.
Під зміною матеріального положення сторін розуміється, як покращення так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги по те, що суд переклав обов`язок доказування предмету позову на позивача та не витребував необхідних для розгляду справи документів.
Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.
Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оскільки ОСОБА_1 звертається до суду за захистом свого цивільного права, то саме на ньому лежить обов`язок доказування тих обставин, на які він посилається як на підставу свого позову. 
Свої доводи щодо зміни матеріального стану ОСОБА_1 не підтвердив належними та допустимими доказами. 
Лише сам факт звільнення з місця роботи у серпні 2018 році не свідчить про погіршення матеріального стану позивача, оскільки він звільнився з роботи за власним бажанням, у центрі зайнятості у зв`язку з пошуком роботи не реєструвався, державна соціальна допомога, яку отримує ОСОБА_2 як законний представник дитини з інвалідністю є додатковою державною гарантією соціального захисту дитини з інвалідністю і не може впливати на визначення розміру аліментів чи свідчити про покращення матеріального стану відповідачки.
Отже суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність позивачем підстав своїх позовних вимог у зв`язку з недостатністю доказів, які б підтверджували погіршення його матеріального стану. 
Колегія суддів наголошує, що здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини (ст. 155 СК України).  
Отже, суд першої інстанції належно оцінив надані сторонами докази та ухвалив рішення на основі повно і всебічно з`ясованих обставин справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни ухваленого рішення, а тому скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 367; 369; 374 ч. 1 п. 1; 375; 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14 травня 2020 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:                                                         Т.А. Левченко

Судді:                                                                         О.І. Собина

                                                                С.Г. Хвостик