ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 826/8033/16
адміністративне провадження № К/9901/8526/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Чиркіна С.М., 
суддів:                    Єзерова А.А., Шарапи В.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.12.2018 (головуючий суддя: Амельохін В.В., судді: Качур І.А., Келеберда В.І.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2019 (головуючий суддя: Файдюк В.В., судді: Мєзєнцєв Є.І., Чаку Є.В.) у справі № 826/8033/16 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України про визнання незаконними та нечинними в частині наказу, положення ,
В С Т А Н О В И В:
26.05.2016 до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач та/або ОСОБА_1 ) з позовом до Міністерства освіти і науки України (далі - відповідач та/або Міносвіти) та просив суд визнати незаконними та нечинними:
пункт 1.5 - в частині, за якою Державні вимоги є обов`язковими для вищих закладів освіти всіх форм власності, та підпункт 2.2.1 пункту 2.2 - в частині, за якою навчальна дисципліна "Фізичне виховання" вводиться як обов`язкова у вищих навчальних закладах освіти всіх типів і форм власності, Державних вимог до системи фізичного виховання дітей, учнівської і студентської молоді, затверджених наказом Міністерства освіти України від 25.05.1998 №188, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.08.1998 за №500/2940;
- пункт 1.3 - в частині, за якою вищі заклади освіти розробляють робочі навчальні програми на підставі базової навчальної програми з фізичного виховання (фізичної культури), Державних вимог до навчальних програм з фізичного виховання в системі осіти, затверджених наказом Міністерства освіти України від 25.05.1998 №188, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.08.1998 за №501/2941; 
- Положення про заліки з фізичного виховання, затвердженого наказом Міністерства освіти України від 25.05.1992 №188, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.08.1998 за №502/2942;
- Положення про організацію фізичного виховання і масового спорту у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 11.01.2006 №14, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.03.2006 за №249/12123.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Державні вимоги до навчальних програм фізичного виховання в системі освіти, зокрема, пункт 1.3, пункт 1.5, підпункт 2.2.1 пункту 2.2, а також Положення про заліки з фізичного виховання, Положення про організацію фізичного виховання і масового спорту у вищих навчальних закладах не відповідає вимогам Закону України від 01.07.2014 №1556-VII "Про вищу освіту".
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.12.2018, яке залишено без зміни постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2019, у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач направив на адресу Верховного Суду касаційну скаргу, яка надійшла поштою 26.03.2019, про їх скасування.
Ухвалою Верховного Суду від 05.04.2019 відкрито касаційне провадження у справі. Цією ж ухвалою витребувано справу з суду першої інстанції.
03.05.2019 від відповідача надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому він просить відмовити в задоволенні касаційної скарги позивача.
22.04.2020 від позивача надійшла заява про відмову від позову у частині позовних вимог.
06.07.2020 від позивача надійшло клопотання, в якому він просить:
вважати відкликаною заяву від 22.04.2020 про часткову відмову від позову;
рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.12.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2019 - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі пункту 8 частини 1 статті 238 КАС України.
В обґрунтування клопотання про закриття провадження у справі позивач зазначає, що наказами Міністерства освіти та науки України від 16.12.2019 №1572 «Про визнання таким, що втратив чинність, наказ Міністерства освіти і науки України від 11.01.2006 №4», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 24.01.2020 за №76/43359, та від 28.05.2020 №714 "Про визнання тикам, що втратив чинність, наказ Міністерства освіти України від 25.05.1998 за №188", зареєстрованим у Міністерстві юстиції України від 17.06.2020 за №533/34816, оскаржувані нормативно-правові акти були визнані такими, що втратили чинність.
В порядку статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), пункту 15 Перехідних положень КАС України за результатом повторного автоматизованого розподілу визначено наступний склад суду: головуючий суддя - Чиркін С.М., судді: Єзеров А.А., Шарапа В.М.
Ухвалою Верховного Суду від 14.07.2020 справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до статті 345 КАС України.
Верховний Суд переглянув оскаржувані судові рішення, з урахуванням заяви позивача про закриття провадження у справі та встановив таке. 
Судами попередніх інстанцій встановлено, що наказом Міністерства освіти України від 25.05.1998 №188, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 07.08.1998 за №500/2940 затверджено нормативні документи: Державні вимоги до системи фізичного виховання дітей, учнівської і студентської молоді; Державні вимоги до навчальних програм з фізичного виховання в системі освіти; Положення про заліки з фізичного виховання.
В подальшому, наказом Міністерства освіти України від 25.05.1998 №188, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.08.1998 за №501/2941 прийнято Державні вимоги до навчальних програм з фізичного виховання в системі освіти.
Наказом Міністерства освіти України від 25.05.1992 №188, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.08.1998 за №502/2942, затверджено Положення про заліки з фізичного виховання, а наказом Міністерства освіти і науки України від 11.01.2006 №4, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.03.2006 за №249/12123, затверджено Положення про організацію фізичного виховання і масового спорту у вищих навчальних закладах.
ОСОБА_1 вважає, що Державні вимоги до навчальних програм фізичного виховання в системі освіти, зокрема, пункт 1.3, пункт 1.5, підпункт 2.2.1 пункту 2.2, а також Положення про заліки з фізичного виховання, Положення про організацію фізичного виховання і масового спорту у вищих навчальних закладах не відповідають вимогам Закону України «Про вищу освіту», у зв`язку з чим звернувся до суду з позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, Верховний Суд виходить з такого.
Згідно із пунктом 8 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.
16.12.2019 Міністерством освіти та науки України прийнято наказ №1572 «Про визнання таким, що втратив чинність, наказ Міністерства освіти і науки України від 11.01.2006 №4», зареєстрований у Міністерстві юстиції України 24.01.2020 за №76/43359, та 28.05.2020 прийнято наказ №714 "Про визнання тикам, що втратив чинність, наказ Міністерства освіти України від 25.05.1998 за №188", зареєстрований у Міністерстві юстиції України від 17.06.2020 за №533/34816.
Позивачем не долучено до заяви про закриття провадження зазначені накази Міністерства освіти та науки України, проте вони опубліковані на офіційному сайті та в контексті частини 3 статті 78 КАС України є загальновідомими.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 800/369/17, зазначено, що у розумінні пункту 8 частини першої статті 238 КАС України у разі встановлення під час розгляду справи виправлення відповідачем оскаржуваних позивачем порушень, суд має вирішити питання можливості закриття провадження у справі. При цьому, вирішуючи зазначене питання, суд має з`ясувати, чи не призведе закриття провадження у справі до того, що законні права та інтереси позивача не будуть відновлені навіть після виправлення відповідачем оскаржуваних порушень.
Тобто для застосування такої підстави для закриття провадження у справі необхідна сукупність певних фактів. Зокрема, оскаржувані порушення мають бути виправлені самостійно суб`єктом владних повноважень, а також мають бути відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання таких дій чи бездіяльності протиправними.
На переконання скаржника, оскільки оскаржувані нормативно-правові акти втратили чинність на підставі власного рішення відповідача, наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 8 частини 1 статті 238 КАС України. 
Отже, за позицією скаржника скасування відповідачем оскаржених наказів є достатнім для відновлення його порушених прав.
Відповідно до частини 1 статті 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
Враховуючи, що оскаржувані нормативно - правові акти втратили чинність на підставі власного рішення відповідача, а також відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання таких рішень суб`єкта владних повноважень протиправними, Верховний Суд погоджується з доводами позивача про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 8 частини 1 статті 238 КАС України та відповідно скасування рішень судів попередніх інстанцій.
Керуючись статтями 238, 345, 354 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Заяву ОСОБА_1 про закриття провадження у справі задовольнити.
Скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.12.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2019, провадження у справі № 826/8033/16 закрити.
Роз`яснити позивачу, що повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, не допускається.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду                                                                                С.М. Чиркін
                                                                                                              А.А. Єзеров
                                                                                                              В.М.Шарапа