УХВАЛА

30 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 808/3911/16
адміністративне провадження № К/9901/17086/20
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Желтобрюх І.Л., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2020 року у справі №808/3911/16 за позовом Мелітопольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,
в с т а н о в и в :
Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 14.02.2017 позов задоволено повністю. Стягнуто з відповідача податковий борг з орендної плати з фізичних осіб в сумі 68837,71 грн. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 09.07.2019 апеляційну скаргу відповідача задоволено частково, постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 14.02.2017 скасовано та прийнято нову про часткове задоволення позовних вимог Мелітопольської ОДПІ, стягнуто з ОСОБА_1 податковий борг з орендної плати з фізичних осіб в сумі 50794,19 грн.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 13.09.2019 задоволено заяву ОСОБА_1 про поворот виконання постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 14.02.2017 у цій справі.
В подальшому, Головне управління ДПС у Запорізькій області звернулося до суду першої інстанції з заявою про перегляд ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 13.09.2019 за нововиявленими обставинами.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 24.02.2020, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 07.05.2020, заяву Головного управління ДПС у Запорізькій області про перегляд ухвали суду за нововиявленими обставинами повернуто заявнику без розгляду.
13 липня 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Запорізькій області на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2020 року у справі №808/3911/16.
За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддею-доповідачем встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження в касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, якою повернено без розгляду заяву позивача про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами, після її перегляду в апеляційному порядку.
Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Натомість у касаційній скарзі викладено обставини справи з абстрактним зазначенням незгоди з судовим рішенням по суті спору, яке не є предметом касаційного оскарження. Касатор посилається на доводи, які, на його переконання, свідчать про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав для касаційного оскарження процесуальної ухвали, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України. 
Крім того, як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень та комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду", заявник вже реалізовував своє право на касаційне оскарження у цій справі. Ухвалою Верховного Суду від 17 червня 2020 року подану касаційну скаргу було повернено скаржнику як таку, що не містить підстав касаційного оскарження. 
Вдруге подана касаційна скарга так і не усуває недоліків, на які було вказано Верховним Судом в ухвалі від 17 червня 2020 року, додаткових обґрунтувань не містить. Скарга фактично дублює зміст тієї, яка вже була повернена Судом. 
Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму процесуального права порушено судами першої та (або) апеляційної інстанцій, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.
Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти шостий, сьомий частини п`ятої цієї статті).
Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо належного оформлення касаційної скарги.
Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України).
Також слід зауважити, що з урахуванням внесених до КАС України змін, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею  330 КАС України .
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку. 
За таких обставин, касаційна скарга Головного управління ДПС у Київській області підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження.
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2020 року у справі №808/3911/16 повернути скаржнику.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити заявникові, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                               І. Л. Желтобрюх