ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 р.	Справа № 440/4340/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Макаренко Я.М. ,
за участю секретаря судового засідання  Медяник А.О. 
представника МВС України  - Роговського А.А. 
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у  приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.02.2020, головуючий суддя І інстанції: Г.В. Костенко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039, повний текст складено 04.02.2020 по справі № 440/4340/19
          за позовом   ОСОБА_1      
          до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області в особі Ліквідаційної комісії Управління МВС України в Полтавській області, Міністерства внутрішніх справ України                       
          про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
          У листопаді 2019 року ОСОБА_1 ( далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ в Полтавські області в особі Ліквідаційної комісії Управління МВС в Полтавській області ( далі – Ліквідаційна комісія Управління МВС України в Полтавській обл., відповідач – 1),  Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту фінансово-облікової політики  ( далі – МВС України, відповідач -2), в якому просив:
          - визнати протиправним та скасувати лист – рішення МВС України від 14.06.2019 вих.№15/2-2318 про відмову йому у призначені та виплаті одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням інвалідності ІІ групи з 14.02.2019 внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, передбаченої ст.23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 № 565-ХІІ( далі – Закон № 565) та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою КМУ від 21.10.2018 №850 ( далі – Порядок № 850);
          - визнати протиправним та скасувати лист – рішення №4/2617 заступника голови Ліквідаційної комісії Управління МВС України в Полтавській обл. від 02.07.2019 про відмову у призначені та виплаті одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням інвалідності ІІ групи з 14.02.2019 внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, передбаченої ст.23 Закону №565 та Порядком №850;
          - зобов`язати Ліквідаційну комісія Управління МВС України в Полтавській обл. прийняти рішення про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням інвалідності ІІ групи з 14.02.2019 внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, передбаченої ст. 23 Закону № 565 та Порядком №850;
          - зобов`язати МВС України прийняти рішення про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності ІІ групи з 14.02.2019 внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, передбаченої ст. 23 Закону № 565 та Порядком №850;
          - встановити судовий контроль.
          Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04.02.2020 позовні вимоги задоволено частково.
          Визнано протиправною відмову МВС України у затвердженні висновку про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до Закону № 565та Порядку №850.
          Зобов`язано МВС України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 , у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності з 14.02.2019 внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, відповідно до Закону № 565 та Порядку №850.
          В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
          Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог МВС України подало  апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи просило скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
          В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що рішення про відмову позивачу у проведенні виплат не приймалось, оскільки МВС лише повернуло матеріали та проект висновку про призначення одноразової грошової допомоги до Ліквідаційної комісії УМВС у Полтавській обл. Вказав, що право на отримання грошової допомоги у ОСОБА_1 відсутнє в силу положень п. 4 Порядку №850, оскільки між первинним ( 2005 рік) та повторним оглядом МСЕК ( 14.09.2019) минуло більше 2 років. Зауважив, що вирішення питання щодо призначення грошової допомоги належить до його дискреційних повноважень, а право на виплату такої допомоги взагалі відсутнє, так як належить до компетенції керівника органу внутрішніх справ, в якому проходив службу позивач. 
           26.03.2020 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку із несплатою судового збору. 
           23.04.2020 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду відкрито апеляційне провадження у справі № 440/4340/19 після усунення недоліків. 
           29.05.2020 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду закінчено підготовку та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. 
           06.07.2020 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду задоволено клопотання МВС України про розгляд справи в режимі відеоконференції.
          Апеляційна скарга розглянута у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції згідно приписів ст. 195, 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).
          Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
          Колегія суддів, вислухавши суддю – доповідача, представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
          Судовим розглядом встановлено обставини, які не оспорені сторонами.
           15.12.2003 наказом начальника УМВС України в Полтавській обл.№103 о/с ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ за п."ж" ст.64 (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.
           17.12.2003 свідоцтвом про хворобу №334-с встановлено, що захворювання ОСОБА_1 (Гіпертонічна хвороба ІІ ст., Хронічна дисциркуляторна енцефалопатія І ст. з розсіяними мікросимптомами, лікворно-венозною дистензією. ІХС: Стенокардія напруги І ф.кл. Кардіосклероз атеросклеротичний, Н 0 ст. Деформуючий остеоартроз колінних суглобів без порушення функції. Ангіопатія сітківки обох очей. Міопія легкого ступеню обох очей) - так, пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ.
           29.12.2009 на підставі вказаного свідоцтва наказом начальника УМВС України в Полтавській області №107 о/с внесено зміни до наказу УМВС України в Полтавській області від 15.12.2003 №103 о/с в частині звільнення за ст.64 п."ж" (за власним бажанням) лейтенанта міліції ОСОБА_1 на ст.64 п."б" (через хворобу).
           11.11.2005 за визначену медико-соціальною експертною комісією ступінь втрати працездатності в розмірі 25% була виплачена страхова сума 2000,00 грн.
           04.03.2019 довідкою до акта огляду МСЕК №0021686 позивачу встановлена ІІ група інвалідності з 14.02.2019. 
           04.03.2019 довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати працездатності у відсотках №0022847 ступінь втрати працездатності позивача з 14.02.2019 становить 80%.
           21.03.2019 ОСОБА_1 звернувся до Ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській обл. із заявою (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку з інвалідністю ІІ групи, отриманої внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.
           02.07.2019 Управління МВС України в Полтавській обл. листом №4/2617 повідомило позивача, що Департаментом фінансово- облікової політики МВС України розглянуто матеріали щодо призначення йому одноразової грошової допомоги та відмовлено у її призначенні і виплаті листом від 14.06.2019 вих.№15/2-2318  з посиланням на п.4 №850, оскільки у 2005 році йому виплачено страхову суму за первинно встановлені МСЕК 25% втрати працездатності, а повторний огляд, яким встановлено ІІ групу інвалідності та 80% втрати працездатності установлено проведено 14.02.2019, що перевищує установлений вказаним Порядком дворічний термін.
          Позивач, не погодившись з відмовою відповідача, звернувся з адміністративним позовом до суду.
          Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з наявності підстав для визнання протиправною відмови МВС України затвердити висновок про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та зобов`язання відповідача призначити та виплатити таку одноразову грошову допомогу.
          Колегія суддів частково погоджується з даним висновком суду першої інстанції та зазначає.  
          Колегія суддів зауважує, що МВС України рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог не оскаржується, апелянт фактично оскаржує рішення суду в частині задоволення позовних вимог.
          Отже, в межах апеляційного перегляду надається правова оцінка законності та обґрунтованості рішення суду в частині визнання протиправною відмови МВС України у затвердженні висновку про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та зобов`язання МВС України призначити і виплатити таку допомогу позивачу.  
          Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
          Правовідносини щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, врегульовані Законом № 565.
          Закон № 565 втратив чинність у зв`язку із прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII ( далі – Закон  № 580). 
          Відповідно до  абз. 2, 3 п. 15 Прикінцевих положень Закону №580 за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом № 565, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 580.
          До набрання чинності Законом № 580 порядок виплати одноразової грошової допомоги регулювався нормами ст.23 Закону № 565.
          Відповідно до ч.6 ст. 23 Закону № 565 у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
          На виконання зазначених положень затверджено Порядок № 850, яким визначено механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.
          Згідно з підпунктом 2 п. 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії. 
          Пунктом 7 Порядку № 850 встановлено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).
          Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС України в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку № 850, висновок щодо виплати грошової допомоги.
          Відповідно до п. 9 Порядку № 850 МВС України в місячний строк після надходження зазначених у п. 8 Порядку № 850 документів приймає рішення про призначення або, у випадках передбачених п. 14 Порядку № 850, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
          Таким чином, рішення про призначення або відмови у призначенні грошової допомоги оформлюється розпорядчим індивідуальним правовим актом-рішенням суб`єкта владних повноважень. Тобто такі рішення не можуть оформлятися листами.
          Судовим розглядом встановлено, що Департамент фінансово - облікової політики МВС України листом від 14.06.2019 вих.№15/2-231 повідомив, що матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 не відповідають Порядку № 850 та підлягають поверненню, оскільки між первинним встановленням МСЕК 25% втрати працездатності (2005 рік)  та повторним оглядом від 14.02.2019, яким встановлено ІІ групу інвалідності та 80% втрати працездатності, що перевищує дворічний термін, встановлений п. 4 Порядку №850. 
          Тобто відповідачем не було прийнято належним чином оформленого рішення МВС України про надання матеріальної допомоги чи відмови в її наданні. 
          Тобто орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом.
          Оскільки відповідачем -2 не було прийнято жодного рішення, які він повинен ухвалити з законом, то належним способом захисту прав позивача є зобов`язання МВС України розглянути питання щодо призначення йому одноразової грошової допомоги. 
          Щодо інших доводів сторін колегія суддів зазначає.  
          Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
          Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний  з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6  Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
          Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
          Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності  надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
          Беручи до уваги те, що матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 розглянуто МВС України не у спосіб, встановлений законом, та без прийняття, визначеного законом, рішення, колегія суддів визнає передчасним висновок суду першої інстанції щодо зобов`язання відповідача призначити та виплатити одноразову грошову допомогу позивачу, та як наслідок в цій частині рішення суду підлягає скасуванню. 
          Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
          Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
          Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
          З огляду на викладене та враховуючи положення ст. 317 КАС України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми процесуального права, а також неповно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, що має наслідком скасування судового рішення суду першої інстанції. 
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, , 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України задовольнити частково.          
          Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року по справі № 440/4340/19 скасувати в частині зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності з 14.02.2019 внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, відповідно до Закону України "Про міліцію" та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.
          Ухвалити постанову, якою в цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
          Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України розглянути питання щодо         призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності з 14.02.2019 внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, відповідно до вимог Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.
          В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року по справі № 440/4340/19 - залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Головуючий суддя 		Л.В. Любчич	
Судді	   	О.А. Спаскін    Я.М. Макаренко   	
Повний текст постанови складено  17.09.2020