ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

09 липня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/994/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Бишевської Н.А. (доповідач),
                               суддів:  Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,     
за участю секретаря судового засідання Комар Н.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро
апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 березня 2020 року 
у справі №160/994/20 
за позовом  Приватного підприємства "Восход"  
до  Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області         
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

"24" січня 2020 р.   Приватне підприємство "Восход" звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області      в якому просило  
- визнати протиправними та скасувати відмови Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, а саме: 
Наказ № 4-3031/15-19-СГ від 22.10.2019р., зареєстрований в Центрі надання адміністративних послуг 23.10.2019 року за №301036-012181-216-13-2019 про відмову у затвердженні документації із землеустрою та надання в оренду земельної ділянки,
Наказ № 4-3621/15-19-СГ від 12.11.2019р., зареєстрований в Центрі надання адміністративних послуг 13 листопада 2019 року за №301045-081591-216-13-2019 про відмову у затвердженні документації із землеустрою та надання в оренду земельної ділянки,
Наказ № 4-4387/15-19-СГ від 03.12.2019р., зареєстрований в Центрі надання адміністративних послуг 04 грудня 2019 року за №301045-087208-216-13-2019 про відмову у затвердженні документації із землеустрою та надання в оренду земельної ділянки,
Наказ № 4-5033/15-19-СГ від 20.12.2019р., зареєстрований в Центрі надання адміністративних послуг 23 грудня 2019 року за №301032-092039-216-13-2019 про відмову у затвердженні документації із землеустрою та надання в оренду земельної ділянки, стосовно затвердження «Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ПП «Восход» 11.02 - Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, Радушненська селищна рада»;
- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області розглянути належним чином усі клопотання позивача та затвердити «Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ПП «Восход» 11.02 - Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район. Радушненська селищна рада.
Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю відмови у затвердженні розробленні розробленої документації з землеустрою, оскільки позивачем надано повний пакет документів, що відповідає вимогам чинного законодавства.
Рішенням  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 березня 2020 р. у справі № 160/994/20 адміністративний позов   Приватного підприємства "Восход"  до  Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області         про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено. 
Судом встановлено, що на підставі отриманих дозволів позивачем розроблено землевпорядну документацію для оформлення договору оренди на земельну ділянку на якій розташовані, належні позивачу на праві приватної власності складські приміщення. Спірними наказами в затвердженні розробленої документації  та наданні землі в оренду відмовлено. Спірні накази обгрунтовані наявністю формальних недоліків щодо оформлення пакету документів, а саме неналежне посвідчення копій, також вказано про невідповідність змісту складу проекту. Дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що зібраний позивачем пакет документів цілком відповідає вимогам чинного законодавства, належних доказів наявності вказаних недоліків відповідачем не надано. Наведене обумовило прийняття рішення про задоволення позовних вимог.
Не погодившись з рішенням суду, Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області  подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 березня 2020 р. у справі № 160/994/20, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства оскільки наявним є спір про право. Крім того, скаржник вважає обґрунтованим відмови у затвердженні проектної документації, оскільки вона містить численні недоліки.
Представниками сторін надано ґрунтовні пояснення щодо обставин по справі та підтримано позиції, викладені в апеляційній скарзі та запереченнях до неї.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час судового перегляду справи, ПП «Восход» є цілісним майновим комплексом, яке відповідно до ліцензії АВ № 611312 від 14.07.2012 року Міністерства промислової політики України, здійснює оброблення металевих відходів та брухту чорних металів шляхом переробки шлаків металургійного виробництва.
Наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області №4-553/15-18-СГ від 23.02.2018 року надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду зі зміною цільового призначення за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованого за межами населеного пункту на території Радушненської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 9,2500 га із цільовим призначенням (11.02) - для розміщення будівництва, експлуатації та обслуговування будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості з урахуванням змін внесених наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 11.04.2018 року № 4-1284/15-18-СГ.
На замовлення позивачем замовлено у ТОВ «Геоленд 2000» виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ПП «Восход» із цільовим призначенням (11.02) - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Радушненська селищна рада, Криворізький район. 
Вказаний проект внесено до Державного земельного кадастру та видано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-1210845612019 від 18.09.2019 року з кадастровим номером 1221855500:02:001:0648.
Згідно висновку експерта державної експертизи про розгляд проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 23 травня 2018 року № 3082/82-18 встановлено, що відсутня необхідність проведення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації; проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ПП «Восход» 11.02 - для розміщення та експлуатації основних, підсобних та обслуговування будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Радушненська селищна рада, Криворізький район відповідає вимогам чинного законодавства, встановленим нормам і правилам.
Згідно вказаного висновку проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ПП «Восход» 11.02 - для розміщення та експлуатації та обслуговування будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Радушненська селищна рада, експертом державної експертизи погоджується.
Позивачем неодноразово надавався відповідачу на затвердження вказаний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, однак наказами № 4-3031/15-19-СГ від 22.10.2019року, № 4-3621/15-19-СГ від 12.11.2019 року, № 4-4387/15-19-СГ від 03.12.2019року, № 4-5033/15-19-СГ від 20.12.2019 року Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області відмовлено у затвердженні документації із землеустрою та надання в оренду земельної ділянки.
Спірні накази обґрунтовані наявністю формальних недоліків щодо оформлення пакету документів, а саме неналежне посвідчення копій, також вказано про невідповідність змісту складу проекту.
Не погодившись з позицією відповідача у справі, підприємство звернулось до суду.
Виходячи з фактичних обставин справи, норм законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд вважає вірним висновки суду першої інстанції про протиправність такої відмови та зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність.
Відповідно до ч.4 ст.122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою вказаної статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Відповідно до ч.7 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.
У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Відповідно до ч.8 ст.118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 - цього Кодексу.
Згідно ч.9 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (ч. 10 ст.118 ЗК України).
У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку (ч. 11 ст.118 ЗК України).
Виходячи з наведених правових норм, вбачається, що законодавець встановив певну процедуру безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, яка включає послідовні окремі етапи - звернення до компетентного органу за отриманням дозволу на розроблення проекту землеустрою, замовлення такого проекту, його розроблення, погодження, подання на затвердження. Останнім етапом реалізації права особи на отримання земельної ділянки для ведення особистого сільськогосподарського виробництва є затвердження уповноваженим органом проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.
При цьому проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому ст.186-1 ЗК України, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу (ч.6 ст.186 Земельного кодексу України).
Отже, після розроблення проекту землеустрою на підставі отриманого громадянином від відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або за принципом мовчазної згоди такий проект підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, який за результатом дослідження обов`язкових до подання документів, передбачених ст.50 Закону України «Про землеустрій», надає вмотивований висновок про його погодження або про відмову в такому погодженні.
Погоджений проект землеустрою подається громадянином до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, і такий орган у двотижневий строк зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.
При цьому з вищенаведених норм Земельного кодексу України вбачається, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.
Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку ст.186-1 Земельного кодексу України, норми ст.118 Земельного кодексу України не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватися саме на етапі погодження такого проекту.
В спірних наказах в якості підстави для відмови у затвердженні проектів землеустрою зазначено про неналежне завірення копій документів, а також про невідповідність проектної документації за змістом та складом до чинного законодавства.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що судом першої інстанції перевірено, судом апеляційної інстанції підтверджено відповідність пакету документів, що надавалась позивачем разом з заявою для погодження проекту землеустрою вимогам чинного законодавства. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що вказані обставини не є підставами, що визначені законом в якості підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою. А отже, можна погодитись з висновками суду першої інстанції щодо протиправності та необґрунтованості спірних наказів.
Отже, відповідач протиправно відмовив у затвердженні проекту землеустрою, тому апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про задоволення позовних вимог і зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність позивачам.
Згідно з ч.4 ст.245 КАС України суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Отже, такий спосіб захисту, як зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення, застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.
Як вказано Верховним Судом України у рішеннях від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15, від 24.11.2015 у справі № 816/1229/14, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку не виконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Суд при перевірці правомірності прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, згідно приписів ст.245 КАС України, не перебираючи на себе повноважень відповідного органу, вправі покласти на суб`єкта владних повноважень зобов`язання вчинити певні дії з метою захисту порушених прав та інтересів позивача.
Виходячи з встановлених у справі фактичних обставин, враховуючи встановлений у судовому порядку факт протиправності рішення відповідача, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що правильним способом захисту порушених прав позивачів є зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою, і задоволення позову у таки спосіб не свідчить про втручання в дискреційні повноваження відповідача
Суд також враховує положення обов`язкової до застосування судової практики Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні по справі Олссон проти Швеції (Olsson v. Sweden) від 24 березня 1988 року.
При вирішенні вказаної справи Європейський суд з прав людини прийшов до висновку, що будь-яка норма не може вважатися «законом», якщо вона не сформульована з достатньою точністю так, щоб громадянин самостійно або, якщо знадобиться, з професійною допомогою міг передбачити з часткою ймовірності, яка може вважатися розумною в даних обставинах, наслідки, які може спричинити за собою конкретну дію. Проте досвід показує, що абсолютна точність недосяжна і що необхідність уникати надмірної жорсткості формулювань і слідувати за обставин, що змінюються, веде до того, що багато законів неминуче викладені в термінах, які більшою чи меншою мірою є невизначеними.
Фраза «передбачено законом» не просто відсилає до внутрішнього права, але має на увазі і якість закону, вимагаючи, щоб останній відповідав принципом верховенства права. Таким чином, мається на увазі, що у внутрішньому праві повинні існувати певні заходи захисту проти свавільного втручання публічних властей у здійснення прав, охоронюваних inter alia п.1 статті 8 Конвенції.
Закон, який передбачає дискреційні повноваження, сам по собі не є несумісним з вимогами передбачуваності за умови, що дискреційні повноваження та спосіб їх здійснення вказані з достатньою ясністю для того, щоб з урахуванням правомірності мети зазначених заходів забезпечити індивіду належний захист від свавільного втручання держави.
Крім того, згідно п. 65 вказаного рішення Суду втручання повинно бути зумовлено досягненням правомірної цілі.
Також Європейський суд з прав людини вказує, що у відповідності зі сформованою практикою Суду, під поняттям необхідності мається на увазі, що втручання відповідає якій-небудь нагальній суспільній потребі і що воно пропорційно законній меті.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що застосування дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень повинно мати чіткі межі застосування. І за наявності правової можливості відповідного органу прийняти одного з двох рішень суд зобов`язаний відновити порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова є неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.
Отже, оскільки, як встановлено вище, крім визначених відповідачем і визнаних судом протиправними, інші підстави для відмови позивачам в затвердженні проекту землеустрою відсутні, позовні вимоги є обґрунтованими.
В апеляційній скарзі відповідачем не зазначено, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження судом першої інстанції доказів і встановлення обставин у справі та застосування норм права, виходячи з визначених позивачем спірних правовідносин.
Так, доводи апеляційної скарги по суті ґрунтуються на посиланнях скаржника на те, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки наявним є спір про право, що відхиляється колегією суддів з огляду на предмету спору та суть спірних правовідносин, що досліджувалось судом першої та апеляційної інстанцій, а саме – правомірність рішення суб`єкта владних повноважень. А також посиланням на те, що судом першої інстанції безпідставно відхилено клопотання позивача про відкладення розгляду справи, що позбавило останнього належним чином здійснити захист своєї правової позиції, з цього приводу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відкладення розгляду справи є правом, а не обов`язком суду, що реалізується судом за наявності поважних причин та підстав для подовження процесуальних строків розгляду справи. Той факт, що причини наведені заявником в якості поважних, для відкладення розгляду справи, судом не визнано поважними підставами, не свідчить про необґрунтоване порушення принципу рівності сторін, не позбавляло можливості відповідача надати необхідні письмові пояснення, та не спростовує правильності висновків суду щодо суті спору.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області на рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від  06 березня 2020 р. у справі № 160/994/20 – задовольнити частково.
Рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від  06 березня 2020 р. у справі № 160/994/20 – змінити в частині розподілу судових витрат.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ- 39835428) на користь Приватного підприємства «ВОСХОД» (код ЄДРПОУ- 13464132) судовий збір у сумі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 
В іншій частині рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від  06 березня 2020 р. у справі № 160/994/20 -  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в випадках  та строки передбачені ст.ст.328, 329 КАС України. 
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко