Справа № 127/6561/20 
Провадження № 33/801/496/2020
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пилипчук О. В.
Доповідач: Міхасішин І. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2020 року                                                                                                  м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Міхасішина І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Томашпільського районного суду Вінницької області від 04 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, 

встановив:

07 березня 2020 року о 04 год 26 хв в м. Вінниця по вул. Київська в районі будинку 91 водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2108», номерний знак НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння, відповідно до висновку КП «Вінницький обласний наркологічний диспансер «Соціотерапія» №0683, чим порушив підпункт «а» пункту 2.9 Правил дорожнього руху України.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортними засобами особами в стані наркотичного сп`яніння. 
Постановою Томашпільського районного суду Вінницької області від 04 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнуто 420, 20 грн судового збору на користь держави.
На таку постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно нього закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Доводи апеляційної скарги обґрунтовував тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам, наявним в матеріалах справи про те, що працівники поліції не зупиняли транспортний засіб, та не зафіксували факт керування ОСОБА_1 таким засобом. На огляд з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння було одночасно направлено ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , що свідчить про те, що працівниками поліції не було достовірно встановлено особу, яка керувала транспортним засобом. Під час затримання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , останні зверталися до працівників поліції з проханням надати можливість скористатися правовою допомогою, яка була проігнорована, чим порушено право на захист. Суть правопорушення викладена у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідає фактичним обставинам та не узгоджується з диспозицією ч.1 ст. 130 КУпАП, не доведена належними та допустимими доказами і ґрунтується на припущеннях. Суд першої інстанції неправильно виклав позицію ОСОБА_1 про нібито визнання ним вини, оскільки як під час затримання, так і в судовому засіданні останній наголошував, що за деякий час до зупинки транспортного засобу працівниками поліції він керував ним, проте під час керування жодних заборонених речовин не вживав.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подав.
У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
За таких обставин суд дійшов висновку про можливість здійснення судового розгляду у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка не з`явилася. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні з таких підстав.
За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність у разі керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, ґрунтується на зібраних та досліджених у судовому доказах, яким суд дав належну правову оцінку.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції було встановлено порушення вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, що було доведено матеріалами справи:
протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №133220 від 07 березня 2020 року; 
висновком КП ВОНД «Соціотерапія» №0683 від 07 березня 2020 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведеного в присутності поліцейського інспектора роти №2 БУПП у Вінницькій області ст. лейтенанта поліції Макогонюка А.В., згідно з яким станом на 04 год 30 хв 07 березня 2020 року ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння (аналіз сечі на мультитест: канабіс позитивний,); 
рапортом поліцейського взводу №1 роти №2 БУПП у Вінницькій області ДПП ст. лейтенанта поліції Івахіва В. т.в.о начальника Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП Гаркавюку О.;
відеозаписами з нагрудних камер поліцейських.
Відповідно до п.п.2,3,4 Розд. І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої МЮУ 11.11.2015 за № 1413/27858 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Згідно з п. 6 Розд. І вказаної Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку. 
Згідно з п. 12 Розд. І Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Згідно з п.п.3,4,7,8, 15,16,22 Розд ІІІ Інструкції огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи. Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду. Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.
Доводи ОСОБА_1 про те, що працівники поліції не здійснювали зупинку транспортного засобу, в ході якої виявлено, що ОСОБА_1 керував автомобілем, спростовуються відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.
Зокрема на відео зафіксовано, що після зупинки транспортного засобу, працівники поліції повідомляють осіб, якими є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і які перебувають поруч з автомобілем, про те, що автомобіль досі здійснює рух - «котиться», після чого саме ОСОБА_1 вжив заходів для його зупинки.
При цьому ОСОБА_1 підтвердив, що саме він керував транспортним засобом.
За змістом частин 3,4 ст. 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.
Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення серії БО №133220 від 07 березня 2020 року, ОСОБА_1 будь-яких зауважень до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, заперечень щодо дій поліції, складення протоколу відносно нього як водія, не подавав, від підпису протоколу відмовився без пояснення причин відмови.
Доводи про наявність сумнівів щодо встановлення працівниками патрульної поліції особи, яка керувала транспортним засобом, оскільки на огляд з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння було направлено одночасно і ОСОБА_2 є необґрунтованими та не спростовують наявності складу правопорушення у діях ОСОБА_1 щодо керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.
Як видно з карти амбулаторного медичного огляду №328 від 07 березня 2020 року, наданого адвокатом ОСОБА_3 , ОСОБА_2 був направлений інспектором роти №2 ст. лейтенантом поліції ОСОБА_4 на огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння у зв`язку з підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, а не у зв`язку із здійсненням керування транспортним засобом.
Також на відео зафіксовано, що ОСОБА_2 проходив огляд в закладі охорони здоров`я як пасажир транспортного засобу.
Щодо доводів апеляційної скарги про порушення працівниками поліції під час складення протоколу про адміністративне правопорушення права на захист у зв`язку з незадоволенням клопотання ОСОБА_1 про можливість скористатися правовою допомогою адвоката, такі доводи не приймаються до уваги, оскільки за змістом ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
Складення протоколу про адміністративне правопорушення не є розглядом справи про адміністративне правопорушення, оскільки за змістом ст. 221 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП здійснюється суддями районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів.
Право ОСОБА_1 на правову допомогу було забезпечено у суді першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, у якій брав участь адвокат Живун В.І.
Не спростовують висновків суду першої інстанції доводи ОСОБА_1 про те, що під час керування транспортним засобом, він не вживав заборонених речовин, оскільки склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП утворює керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, а не вживання під час керування заборонних речовин.
Зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 133220 від 07 березня 2020 року відповідає вимогам статті 256 КУпАП.
Вказаний протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.
Надані ОСОБА_1 пояснення, суд першої інстанції правильно розцінив як незаборонену позицію захисту, які втім не узгоджуються з іншими доказами у справі і є намаганням уникнути від відповідальності. 
Доводи апеляційної скарги про неправильне відображення судом першої інстанції ставлення ОСОБА_1 до своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не знайшли свого підтвердження.
Судом першої інстанції під час розгляду справи вимоги ст.ст. 279, 280 КУпАП дотримано, докази перевірено на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для справи встановлено, дії ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП кваліфіковано правильно, доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваної постанови відсутні.
Враховуючи наведене, керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Томашпільського районного суду Вінницької області від 04 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя І.В. Міхасішин