ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 серпня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/12381/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
за участю секретаря судового засідання Комар Н.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Дніпровської міської ради 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року (суддя Юрков Е.О., повний текст складений 16.03.2020) у справі №160/12381/19 за позовом   ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,- 

                                                        в с т а н о в и В :
       
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність Дніпровської міської ради з приводу надання дозволу на розробку проекту землеустрою;
- зобов`язати Дніпровську міську раду повторно розглянути клопотання від 15.08.2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 .
В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що 15.08.2019 нею подано до Дніпровської міської ради клопотання про надання дозволу на розроблення документації з землеустрою із доданими до нього документами, однак а ні вмотивованої відмови, а ні рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки вона не отримала. На своє клопотання позивачка від міської ради отримала лист від 05.11.2019 року, в якому зазначено, що земельна ділянка розташована на існуючій території багатоквартирної житлової забудови. Вказувала, що разом із заявою нею були подані відповідні додатки з графічними матеріалами, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Вважала, що міською радою допущено протиправну бездіяльність в частині належного розгляду поданого позивачем клопотання,  у зв`язку з чим звернулась до суду з позовом за захистом порушених прав. 
          Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року позов задоволено, а саме:
визнано протиправною бездіяльність Дніпровської міської ради з приводу розгляду клопотання ОСОБА_1 від 15.08.2019 року за вх. № 36/3776 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою;
зобов`язано Дніпровську міську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 15.08.2019 року за вх. № 36/3776 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем, за наслідками розгляду клопотання позивачки про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, не прийнято жодного із рішень, передбаченого ч.7 ст.118 ЗК України, що свідчить про допущення ним в спірному випадку протиправної бездіяльності. Визначаючи спосіб захисту порушеного права позивача, суд дійшов висновку, що ефективним способом в даному випадку є зобов`язання  відповідача  повторно розглянути дане клопотання позивачки.
Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, неповне дослідження судом доказів, неправильне встановлення обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. В апеляційній скарзі скаржник висловлює незгоду з висновками суду першої інстанції щодо допущення міською радою в спірному випадку протиправної бездіяльності з розгляду клопотання позивачки про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки всі дії, вчинені міською радою щодо розгляду клопотання позивачки, за позицією скаржника, є законними, вчиненими у відповідності до вимог  Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»,  Земельного Кодексу України, Регламенту міської ради. Скаржник вказує, що за наслідками розгляду заявленого позивачкою клопотання, відповідачем надано відповідь, яка є цілком вмотивованою, оскільки листом головного архітектурно-планувального управління департаменту від 21.10.2019 було повідомлено, що запитувана земельна ділянка розташована на існуючій території багатоквартирної житлової забудови, розміщення гаража на зазначеній території не відповідає вимогам чинної містобудівної документації. Вказує, що судом під час розгляду справи не враховано, що згідно Регламенту Дніпровської міської ради проекти рішень із земельних питань розробляються виконавчими органами міської ради, які є окремими юридичними особами. Оскільки в даному випадку не було підготовлено проект рішення щодо надання позивачу дозволу на розробку документації з землеустрою, не подано його на розгляд при формуванні Порядку денного сесії, то, відповідно, на сесії Дніпровської міської ради не могло розглядатися вказане питання. 
Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 15 серпня 2019 року звернулась до Дніпровської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,01 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва індивідуальних гаражів.
До заяви було додано: копію паспорту, копію ідентифікаційного коду заявника, план земельної ділянки (графіний додаток до рішення міської ради).
Листом департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради № 8/7-3215 від 05.11.2019 року "Про розгляд клопотання" повідомлено позивача, що згідно з листом головного архітектурно-планувального управління департаменту по роботі з активами, за матеріалами генерального плану розвитку м. Дніпра, розмішення гаража на зазначеній території не відповідає вимогам чинної містобудівної документації. Враховуючи зазначене, не вбачається можливим підготувати проект рішення міської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговуваним гаража.
Згідно листа Головного архітектурно-планувального управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 21.10.2019 року № 416-2368 за матеріалами генерального плану розвитку міста зазначена земельна ділянка (у районі Запорізького шосе, 80) розташована на існуючій території багатоквартирної житлової забудови. Розміщення гаража на зазначеній території не відповідає вимогам чинної містобудівної документації.
 Вказані обставини стали підставою для звернення позивачки з даним позовом до суду.  
 За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на таке.
Пунктом 34 ч. 1  ст. 26 Закону № 280/97-ВР  передбачено, що до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад входить вирішення відповідно до закону питань з врегулювання земельних відносин.
Відповідно до п. «б» ч. 1  ст. 12 ЗК України    до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього  Кодексу; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.
Згідно з ч. 1  ст. 116 ЗК України  громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч. 2.  ст. 116 ЗК України).
Стаття 118 ЗК України  містить порядок процедури відведення земельних ділянок, регламентуючи на етапі отримання дозволу на розроблення документації із землеустрою, обов`язок суб`єкта владних повноважень протягом місяця розглянути заяву про надання дозволу на виготовлення проектної документації.
Згідно з положеннями частини сьомої наведеної статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених  статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що  Земельним кодексом України  визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень  статті 118 Земельного кодексу України.
Таким чином, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.
Відсутність рішення про надання дозволу або відмову у наданні дозволу в межах встановленого законом місячного строку свідчить про протиправну бездіяльність відповідного органу і надає особі право замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки без згоди уповноваженого органу відповідно до абзацу 3 частини 7  статті 118 ЗК України.
Вказана правова позиція викладена і постанові Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі №509/4156/15-а.
У свою чергу, слід зазначити, що пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.
Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
З огляду на повноваження міської ради щодо вирішення питань регулювання земельних відносин, враховуючи положення ст.118 Земельного кодексу України, суд першої інстанції правильно вказав на те, що у спірному випадку відповідач, за наслідками розгляду клопотання позивачки, був зобов`язаний прийняти одне із таких рішень - або надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою або відмовити у наданні такого дозволу.
Судом встановлено, що відповідач з метою вирішення клопотання позивачки від 15.08.2019 не приймав у встановлений законодавством строк та у передбаченій законом формі рішення про надання чи відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Таким чином, оскільки у спірному випадку відповідачем не було прийнято жодного з рішень, визначених  Земельним кодексом України за клопотанням позивачки про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, то суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що у спірних відносинах відповідачем допущено протиправну бездіяльність та вказав, що ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов`язання відповідача повторно розглянути таке клопотання.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року по справі №160/12381/19 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у строки, визначені ст. 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частину проголошено 18.08.2020р.
Повне судове рішення складено 19.08.2020 р.
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк