УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №274/2197/20 Головуючий у 1-й інст. Вдовиченко Т.М. 
Категорія 84 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2020 року 

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого         Павицької Т. М.,
суддів                  Трояновської Г.С., Миніч Т.І.
за участю секретаря                Кучерявого О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №274/2197/20 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання поновити на квартирному обліку, за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 червня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Вдовиченко Т.М. в м. Бердичеві,
в с т а н о в и в :
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, у якому просив визнати протиправними дії об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 що зняття його з квартирного обліку, скасувати протокол засідання комісії № 35 від 27.06.2019в частині зняття його з квартирного обліку, поновити на квартирному обліку з 08.12.2010 та стягнути понесені судові витрати. Позовні вимоги мотивував тим, що він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді начальника ремонтної майстерні полігону. 14 листопада 2018 року був звільнений з військової служби та виключений зі списків особового складу в/ч НОМЕР_4 наказом командира від 14.11.2018 за № 253. Вказував, що під час проходження військової служби, перебував на квартирному обліку у в/ч НОМЕР_1 , проте протокольним рішенням об`єднаної житлової комісії в/ч НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 № 35 від 27.06.2019 його знято з квартирного обліку. Вважає такі дії відповідача щодо зняття його з квартирного обліку незаконними, оскільки вони суперечать Конституції України та житловому законодавству, на момент звільнення він мав вислугу більше 25 років. 
Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 червня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.  Визнано протиправними дії об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 щодо зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 . Скасовано п. 1.1. протоколу засідання об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 від 27.06.2019 за № 35 в частині зняття з квартирного обліку старшого сержанта ОСОБА_1 та  поновлено ОСОБА_1 на квартирному обліку з дня зарахування - 08.12.2010 року. Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840 грн 80 коп.
В апеляційній скарзі військова частина НОМЕР_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. Вказує, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що звільнення із військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку дії контракту, позбавляє права залишатися на квартирному обліку військовослужбовців, оскільки підставою для звільнення в запас було закінчення строку дії контракту, а не вік, стан здоров`я, або скорочення штатів чи проведення інших організаційних заходів.
            Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст.367 ЦПК України, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено,  що   ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України. Має вислугу років - 25 років 08 місяців. 
Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 14.11.2018 за № 253 старшого сержанта ОСОБА_1 , начальника ремонтної майстерні полігону в/ч НОМЕР_1 (по особовому складу) від 16.10.2019 № 54-РС звільнено у запас за пунктом "к" ( у зв`язку із закінченням строку контракту).
  ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку з 08.12.2010, що підтверджується витягом з протоколу № 9 засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 10.01.2017 року, 
            Із витягу з протоколу засідання об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 за № 35 від 27.06.2019 видно, що ОСОБА_1 було знято з квартирного обліку у зв`язку із звільненням по закінченню контракту.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції мотивував свої висновки тим, що ОСОБА_1 як військовослужбовець має вислугу понад 20 років, з 2010 року перебував на квартирному обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, не реалізував своє житлове право передбачене ч.1 ст.12 Закону №2011-ХІІ не із своєї вини, звільнений в запас за закінченням строку дії контракту, а тому рішення об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 за № 35 від 27.06.2019 про зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку суперечить положенням ст.47 Конституції України, ч.1 ст.12 Закону №2011-ХІІ та п.3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями затвердженого постановою КМУ від 03 серпня 2006 року №1081.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Законом України від 24 червня 2004 року № 1865-IV «Про внесення змін до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який набрав чинності 01 січня                    2005 року, стаття 12 вказаного Закону викладена в новій редакції.
Так, згідно з частиною першою статті 12 цього Закону в редакції, чинній на момент зняття позивача з обліку, держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.
На виконання приписів вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року за № 1081 було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.
Відповідно до пункту 24 цього Порядку датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік.
Позивач ОСОБА_1  поставлений на облік для отримання житла 08.12.2010 року. За весь час проходження військової служби  ОСОБА_1 постійним або службовим житлом не забезпечувався.
Частиною 9  статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, чинній на момент зняття позивача з обліку, передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
Аналогічні приписи закріплені й в пункті 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.
Дія частини 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» безпосередньо пов`язується із тим, з якої саме з підстав, зазначених у частині шостій статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовець звільнений у запас чи у відставку.
Пунктом 30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями в редакції, чинній на момент зняття позивача з обліку, передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла;  засудження військовослужбовця до позбавлення  волі  на  строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з  військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.
Відповідно до п.21 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України №380 від 31.07. 2918  військовослужбовці знімаються квартирного обліку у разі: поліпшення житлових умов до встановлених норм забезпечення житловою площею громадян у відповідному населеному пункті; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на квартирний облік, включення до списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання житлових приміщень, або неправомірних дій посадових (службових) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; в інших випадках, передбачених законодавством.
Статтею 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Пунктом 1 частини другої статті 40 ЖК України визначено, що громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення.
Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і гарантується принцип верховенства права.
Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 акцентував: «Верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо». Цей принцип забезпечує пріоритетність прав і свобод людини та громадянина, справедливість і гуманність при постановленні судових рішень.
Встановивши, що при зарахуванні ОСОБА_1 у чергу на отримання житла та під час його перебування на квартирному обліку будь-яких порушень допущено не було; під час проходження військової служби та на момент звільнення позивач постійним або службовим житлом не забезпечувався; перебував на обліку для поліпшення житлових умов з 2010 року; вислуга років у Збройних Силах становить 25 років 08 місяців, підстави, визначені законом для зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов відсутні, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач підлягає поновленню на обліку військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов та перебувають на обліку.
Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
Таким чином, підстави для зняття позивача з квартирного обліку на час прийняття оскаржуваного рішення були відсутні.
Виходячи із наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено із дотриманням норм чинного матеріального та процесуального законодавства, а тому підстав для його скасування в розумінні положень ст.375 ЦПК України немає.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають, оскільки обумовлені помилковим тлумаченням положень закону.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 червня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути  оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 01 вересня 2020 року.

Головуючий 

Судді