Справа № 344/22270/19 
Провадження № 22-ц/4808/891/20 
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А. 
Суддя-доповідач Фединяк 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:
головуючого                Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач) 
суддів:                Бойчука І.В.., Девляшевського В.А.                
секретаря                Капущак С.В.
з участю                 представника ОСОБА_1 адвоката Белановського В.П., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи"  про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Генезис фінансової допомоги» Нецкара Юрія Ігоровича на рішення Івано-Франківського міського суду від 19 травня 2020 року, ухвалене у складі судді Татарінова О. А. у м. Івано-Франківськ,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. 
Позовна заява з врахуванням відмови позивача від стягнення з відповідача судових витрат, мотивована тим, що приватним нотаріусом Київського  міського нотаріального округу Чуловським В.А. 31.10.2017 року вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 25410, згідно з яким з ОСОБА_1 пропонується стягнути на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи» заборгованість в загальній сумі 357952,38 грн., що виникла по договору відновлювальної кредитної лінії №515/73р від 19.12.2007 року право вимоги за яким було відступлено 26.12.2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» на підставі відступлення прав вимоги № 2 від 26.12.2016 року. Даний виконавчий напис перебуває на виконанні приватного виконавця Безрукого О.В., яким відкрито виконавче провадження № 57444713. Виконавчий напис вчинено з порушенням чинного законодавства України. Окрім цього, даний виконавчий напис не підтверджує факт наявності в позивача безспірного боргу перед відповідачем. Як наслідок, в нотаріуса не було законних підстав задля вчинення цього виконавчого напису. Відтак, вказаний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконання у зв`язку з наступним. У виконавчому написі зазначено, що його вчинено, у том числі, на підставі п. 2 переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Виконавчий напис щодо угод (договорів), що передбачають сплату грошових сум, може бути вчинено нотаріусом лише на підставі п. 1 Переліку, тобто лише за нотаріально посвідченими угодами. Як з відповідачем, так і з Банком, позивач не укладав угод (договорів), що були нотаріально посвідчені. Зважаючи на викладене, та у відповідності п. 1 Переліку, вищевказані факти та обставини є підставою для визнання виконавчого напису, таким, що не підлягає виконанню. Всупереч вимог Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус не отримав від відповідача первинних бухгалтерських документів щодо перерахування коштів за Договором, як і не дослідив факту їх передачі в момент укладення Договору. При вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував жодних первинних документів щодо видачі коштів за вказаним Договором та здійснення часткового погашення, відтак у нього не було підстав вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем є безспірною, окрім того встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису минув, чого нотаріус теж не перевірив. Вчинення нотаріусом виконавчого напису на підставі договору відступлення вимоги законодавством не передбачено. Виконавчий напис не відповідає вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат», зокрема, не вказано місце роботи боржника, не правильно зазначено місце реєстрації боржника, не правильно визначено строк пред`явлення його до примусового виконання. Позивач не погоджується з заборгованістю зазначеною у виконавчому написі та заперечує її безспірність. Позивачу не було направлено будь-яких письмових вимог або повідомлень за договором, чим було позбавлено позивача можливості виразити свої заперечення з приводу визначеної заборгованості. Просив визнати виконавчий напис від 31 жовтня 2017 року, вчинений та зареєстрований за №25410 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., таким, що не підлягає виконанню. Зупинити стягнення на підставі даного виконавчого напису.
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 19 травня 2020 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи"  про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено.
Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 31.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, зареєстрований у реєстрі за №25410.
Не погоджуючись із даним рішенням суду, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Генезис фінансової допомоги» Нецкар Ю.І. подав апеляційну скаргу, у якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення, з постановленням нового про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Генезис фінансової допомоги» участі в справі не брало, проте є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», тому оскаржуваним рішенням порушується їхні права. Вказує, що заява про вчинення виконавчого напису нотаріусом була оформлена у відповідності до діючого законодавства і містила всі обов`язкові відомості про боржника та стягувача, а також щодо розмірів заборгованості і строків, за які проводиться стягнення. Нотаріус не звертався до стягувача за надання додаткової інформації, оскільки йому було надано всі необхідні і достатні документи для вчинення виконавчого напису, перевірено документи за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку. Крім того, виконавчий надпис вчинено в межах трирічного строку позовної давності, з дотриманням 30 денного строку з моменту повідомлення боржника про заборгованість відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України. Вказує, що не визначено перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Дані обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. 
26 серпня 2020 року ОСОБА_1 та 28 серпня 2020 року представник ОСОБА_1 подали відзив на апеляційну скаргу в якому доводи апеляційної скарги заперечує. Вказує, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Черник Н.С. з порушенням вимог ст. 83 ЗУ «Про нотаріат», оскільки сума боргу не можна вважати безспірною.
В судовому засіданні ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги заперечила. Вважає рішення суду законним та обгрунтованим.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Генезис фінансової допомоги» у встановленому законом порядку повідомлено про дату, час і місце розгляду справи, проте у судове засідання не з`явилось, що відповідно ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у його відсутності. 
Розгляд справи за відсутності сторін щодо яких наявні повідомлення про дату, час і місце розгляду справи не є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.
Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги з таких підстав.
Ухвалюючи рішення про задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів, які підтверджують безспірність заборгованості боржника перед стягувачем, а також доказів того, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про розмір заборгованості. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтованими та доведеними, такими, що підлягають задоволенню.
Висновок суду відповідає вимогам закону і матеріалам справи.
Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що 19.12.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 515/73р, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 670000 грн. з кінцевим терміном погашення не пізніше 15.12.2017 року (а.с. 95-109).
19.12.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено Іпотечний договір, відповідно до умов якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобов`язань за договором відновлювальної кредитної лінії № 515/73р від 19.12.2007 року, наступне нерухоме майно: магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 186 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю на праві приватної власності (а.с. 110-117).
26 лютого 2016 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір № 2 відступлення права вимоги, згідно якого право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до нового кредитора ТОВ «Кредитні ініціативи» в дату його підписання (а.с. 118-122).
31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №25410, щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи`за період з 15 березня 2916 року по 12 вересня 2017 року суму заборгованості в розмірі 357952,38 грн, яка складається з : 67 000 -строкова заборгованість, 148 126,43 грн - прострочена заборгованість; 1039,78 грн - строкова заборгованість по нарахованих відсотках, 322,69 грн- строкова заборгованість по нарахованих комісіях, 33 586, 43 грн- прострочена заборгованість по нарахованих комісіях (а.с. 14).
Згідно договору факторингу від 10 лютого 2020 року ТОВ «Кредитні Ініціативи» відступило права грошової вимоги до боржників за основними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «Генезиз фінансової свободи».
Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок), постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».
Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи, зокрема, підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.
Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.
Право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (статті 88 Закону України «Про нотаріат»). 
З урахуванням статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
Судом встановлено, що 19.12.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 515/73р. 
Згідно п.2.5 Договору нарахування та сплата комісій за користування кредитом здійснюється в порядку, в сумі та в строки, що встановлені тарифами. У випадку, якщо день сплати комісій за користуванням кредитом припадає на неробочий кредитора, то днем сплати комісій вважається попередній робочий день.
Отже,умова кредитного договору, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону «Про захист прав споживачів» є нікчемною (ВС/КЦС № 666/4957/15-ц від 20.02.2019)
Таким чином, банк нараховував комісію за обслуговування кредиту, що суперечить статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» не відповідає вимогам справедливості та суперечить закону (ВС/КЦС,справа № 695/3474/17, 27.12.2018).
Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі (ВС/КГС,справа № 910/13233/17, 29.01.2019).
За таких обставин, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що нотаріусу були подані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, оскільки вчинений виконавчий напис приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи`за період з 15 березня 2016 року по 12 вересня 2017 року заборгованісь в розмірі 357 952,38 грн включала в тому числі строкову заборгованість по нарахованих комісіях, - прострочену заборгованість по нарахованих комісіях - 33 586, 43 грн, які не є безпірними та з якою боржник не погоджується.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року).
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Генезис фінансової допомоги» Нецкара Юрія Ігоровича залишити без задоволення. Рішення Івано-Франківського міського суду від 19 травня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає чинності з моменту прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення.
Повний текст складено 29 вересня 2020 року.

Судді:                                                        В.Д.Фединяк                                                                                                І.В.Бойчук
                                                               В.А.Девляшевський